2008R0889 — ET — 01.07.2013 — 007.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:





Parandatud:









▼B

KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 889/2008,

5. september 2008,

millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 (mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise kohta) üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses mahepõllumajandusliku tootmise, märgistamise ja kontrolliga







EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 28. juuni 2007. aasta määrust (EÜ) nr 834/2007 mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise ja määruse (EMÜ) nr 2092/91 kehtetuks tunnistamise kohta, ( 1 ) eriti selle artikli 9 lõiget 4, artikli 11 teist lõiku, artikli 12 lõiget 3, artikli 14 lõiget 2, artikli 16 lõike 3 punkti c, artikli 17 lõiget 2, artikli 18 lõiget 5, artikli 19 lõike 3 teist lõiku, artikli 21 lõiget 2, artikli 22 lõiget 1, artikli 24 lõiget 3, artikli 25 lõiget 3, artiklit 26, artikli 28 lõiget 6, artikli 29 lõiget 3, artikli 38 punkte a, b, c ja e ning artiklit 40, ning arvestades järgmist: (1) Määruses (EÜ) nr (834/2007), eriti selle III, IV ja V jaotises, on kehtestatud taime- ja loomakasvatussektori mahepõllumajanduslike toodete tootmise, märgistamise ja kontrolliga seotud põhinõuded. Nende nõuete rakendamiseks tuleks kehtestada üksikasjalikud eeskirjad. (2) Teatavaid loomaliike, mahepõllumajanduslikke vesiviljelustooteid, merevetikaid ja toiduks või söödaks kasutatavaid pärme käsitlevate uute üksikasjalike tootmiseeskirjade väljatöötamine ühenduse tasandil nõuab rohkem aega ning seetõttu tuleks seda teha edasises menetluses. Sel põhjusel on asjakohane jätta nimetatud tooted käesoleva määruse reguleerimisalast välja. Vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artiklile 42 tuleks teatavate kariloomaliikide, vesiviljelustoodete ja merevetikate suhtes siiski kohaldada mutatis mutandis tootmist, kontrollimist ja märgistamist käsitlevaid ühenduse eeskirju. (3) Et vältida mitmetimõistetavust ja tagada mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade ühtne rakendamine, tuleks määratleda teatavad mõisted. (4) Mahepõllumajanduslik taimekasvatus põhineb taimede toitmisel peamiselt mulla ökosüsteemi kaudu. Seetõttu ei tohiks lubada hüdropoonika viljelemist, mille puhul taimi kasvatatakse inertses mineraal- ja toitainete lahuses. (5) Mahepõllumajanduslikus taimekasvatuses kasutatakse mitmesuguseid viljelusviise ning piiratud koguses vähese lahustuvusega väetisi ja mullaomaduste parandajaid, seetõttu tuleks neid viise täpsustada. Eelkõige tuleks kehtestada teatavate mittesünteetiliste toodete kasutamise tingimused. (6) Oluliselt tuleks piirata pestitsiidide kasutamist, mis võib kahjustada keskkonda või millest võib jääda jääke põllumajandustoodetesse. Kahjurite, haiguste ja umbrohu ohjamisel tuleks eelistada ennetavate meetmete rakendamist. Lisaks tuleks kehtestada teatavate taimekaitsevahendite kasutamise tingimused. (7) Nõukogu määruse (EMÜ) nr 2092/91 ( 2 ) kohaselt oli mahepõllumajanduses täpselt määratletud tingimustel lubatud kasutada teatavaid taimekaitsevahendeid, väetisi, mullaomaduste parandajaid, samuti teatavaid mittemahepõllumajanduslikke söödamaterjale, söödalisandeid ja sööda abiaineid ning teatavaid puhastus- ja desinfitseerimisvahendeid. Mahepõllumajanduse jätkuvuse tagamiseks tuleks vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 16 lõike 3 punktile c jätkata kõnealuste toodete ja ainete lubamist. Selguse huvides on ka kohane loetleda määruse (EMÜ) nr 2092/91 kohaselt lubatud tooted ja ained käesoleva määruse lisades. Tulevikus võib neisse loenditesse lisada muid tooteid ja aineid teistsugusel õiguslikul alusel, nimelt vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 16 lõikele 1. Seetõttu on asjakohane eristada iga toodete või ainete kategooria staatus loendis sümboli abil. (8) Terviklik lähenemine mahepõllumajandusele nõuab maaga seotud loomakasvatust, milles tekkivat sõnnikut kasutatakse taimekasvatuse toiteainena. Kuna loomakasvatus tähendab alati põllumajandusmaa majandamist, tuleks sätestada maata loomakasvatuse keeld. Mahepõllumajanduslikus loomakasvatuses peaks tõuvalikul arvesse võtma loomade suutlikkust kohaneda kohalike tingimustega, elujõulisust ja vastupidavust haigustele ning soodustada tuleks ulatuslikku bioloogilist mitmekesisust. (9) Teatavates oludes võib ettevõtjatel tekkida raskusi vähenenud genofondist mahepõllumajanduslike tõuloomade saamisel, mis kahjustaks sektori arengut. Seetõttu tuleks kehtestada võimalus tuua põllumajandusettevõttesse tõuaretuse eesmärgil piiratud arvul mittemahepõllumajandusloomi. (10) Mahepõllumajanduslikus loomakasvatuses tuleks tagada, et loomade spetsiifilised käitumisvajadused oleks rahuldatud. Selleks peaks kõigi loomaliikide pidamise kohad vastama ventilatsiooni, valgustuse, ruumikuse ja mugavuse poolest asjaomaste loomade vajadustele ning võimaldama igale loomale piisavalt ruumi vabalt liikuda ja oma loomupärast sotsiaalset käitumist välja kujundada. Kehtestada tuleks teatavate loomade, sh mesilaste pidamistingimustele ja kasvatustavadele esitatavad erinõuded. Kõnealused pidamise eritingimused peaksid tagama loomade kõrgetasemelise heaolu, mis on üks mahepõllumajandusliku loomakasvatuse prioriteete, ning võivad seega olla rangemad kui ühenduses põllumajanduse suhtes üldiselt kohaldatavad heaolunõuded. Mahepõllumajanduslikud kasvatustavad peaksid ära hoidma kodulindude liigkiire kasvatamise. Seetõttu tuleks kehtestada erisätted intensiivsete kasvatusmeetodite vältimiseks. Eelkõige tuleks sätestada, et kodulinde tuleb pidada kuni minimaalse eani või nad peaksid pärinema aeglaselt kasvavate kodulindude liinidest, nii et kummalgi juhul ei oleks stiimulit kasutada intensiivseid kasvatusmeetodeid. (11) Enamikul juhtudel, kui ilmastikutingimused seda võimaldavad, peaks loomadel olema võimalus pääseda rohtu sööma vabaõhualadele ning sellistel aladel tuleks põhimõtteliselt kasutada asjakohast rotatsiooni. (12) Et vältida loodusvarade, nagu mulla ja vee saastamist toitainetega, tuleks kehtestada ülempiirid sõnniku kasutamisele hektari kohta ja loomade pidamisele ühel hektaril. See piir peaks olema seotud sõnniku lämmastikusisaldusega. (13) Tuleks keelata vigastamised, mis põhjustavad loomadele stressi, kahjustusi, haigusi või kannatusi. Piiratud tingimustel võib siiski lubada konkreetseid tegevusi, mis on teatavat liiki tootmise või loomade ja inimeste turvalisuse jaoks hädavajalikud. (14) Loomi tuleb sööta mahepõllumajanduseeskirjade kohaselt toodetud ja eelistatavalt oma ettevõttest saadava rohu ja söödaga, võttes arvesse loomade füsioloogilisi vajadusi. Lisaks võib loomade põhiliste toitainevajaduste rahuldamiseks osutuda vajalikuks teatavate mineraalainete, mikroelementide ja vitamiinide kasutamine täpselt määratletud tingimustel. (15) Kuna mahepõllumajanduslikult kasvatatud mäletsejaliste võimalused omandada olulisi vitamiine, nagu A-, D- ja E-vitamiin, oma söödaratsioonist on kliimast ja kättesaadavatest söödaallikatest tingituna piirkondlikult erinevad ja tõenäoliselt sellistena püsivad, peaks mäletsejalistele olema lubatud anda kõnealuseid vitamiine. (16) Loomade tervishoiu korraldus peaks peamiselt põhinema haiguste vältimisel. Lisaks tuleks rakendada puhastamise ja desinfitseerimise erimeetmeid. (17) Keemiliselt sünteesitud allopaatiliste ravimite ennetav kasutamine ei ole mahepõllumajanduses lubatud. Kohest ravi nõudva looma haiguse või vigastuse puhul peaks keemiliselt sünteesitud allopaatiliste ravimite kasutamine olema siiski lubatud rangelt piiratud koguses. Peale selle peaks tarbijate jaoks mahepõllumajandustoodangu terviklikkuse tagamiseks olema pärast keemiliselt sünteesitud allopaatiliste ravimite kasutamist võimalik võtta piiravaid meetmeid, nagu topeltpikkusega keeluaja kehtestamine. (18) Tuleks kehtestada erieeskirjad haiguste vältimiseks ja veterinaarraviks mesinduses. (19) Tuleks sätestada nõue, et toitu või sööta tootvad ettevõtjad peavad toodetavate töödeldud toodete mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjadele vastavuse tagamiseks arvesse võtma kriitiliste töötlemisetappide süstemaatilisel kindlaksmääramisel põhinevaid asjakohaseid menetlusi. (20) Teatava töödeldud mahepõllumajandusliku toidu ja sööda tootmise tagamiseks on vaja teatavaid mittemahepõllumajanduslikke tooteid ja aineid. Veini töötlemise eeskirjade ühtlustamine ühenduse tasandil vajab rohkem aega. Seetõttu tuleks keelata kõnealuste toodete kasutamine veini töötlemisel, kuni edasises menetluses kehtestatakse erieeskirjad. (21) Määruse (EMÜ) nr 2092/91 kohaselt oli mahepõllumajandusliku toidu töötlemisel täpselt määratletud tingimustel lubatud kasutada teatavaid põllumajandusest mittepärinevaid koostisosi, teatavaid toidutöötlemise abiaineid ja teatavaid põllumajandusest pärinevaid mittemahepõllumajanduslikke koostisosi. Mahepõllumajanduse jätkuvuse tagamiseks tuleks vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 21 lõikele 2 lubada kõnealuste toodete ja ainete jätkuvat kasutamist. Selguse huvides on ka kohane loetleda määruse (EMÜ) nr 2092/91 kohaselt lubatud tooted ja ained käesoleva määruse lisades. Tulevikus võib neisse loenditesse lisada muid tooteid ja aineid teistsugusel õiguslikul alusel, nimelt vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 21 lõikele 2. Seetõttu on asjakohane eristada iga toodete või ainete kategooria staatus loendis sümboli abil. (22) Mahepõllumajanduslikke ja mittemahepõllumajanduslikke tooteid võib teatavatel tingimustel koguda ja transportida korraga. Tuleks kehtestada erisätted, et käitlemise ajal korralikult eraldada mahepõllumajanduslikud tooted mittemahepõllumajanduslikest toodetest ning hoida ära nende segunemine. (23) Mahepõllumajanduslikule tootmismeetodile üleminek nõuab kõigi kasutatavate tavade puhul teatavat kohandamisperioodi. Olenevalt varasemast põllumajanduslikust tootmisviisist tuleks eri tootmissektorite jaoks kehtestada eri ajavahemikud. (24) Vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artiklile 22 tuleks kehtestada kõnealuses artiklis sätestatud erandite kohaldamise eritingimused. On kohane kehtestada sellised tingimused seoses mahepõllumajandusloomade, sööda, mesilasvaha, seemnete ja seemnekartulite ja mahepõllumajanduslike koostisosade puudumisega, samuti seoses loomakasvatuse korraldusega seonduvate eriprobleemide ja katastroofiolukordadega. (25) Põllumajanduse geograafilised ja struktuurilised erinevused ning klimaatilised piirangud võivad kahjustada mahepõllumajandusliku tootmise arendamist teatavates piirkondades ning võivad seeläbi tingida vajaduse teha teatavate tavade puhul erandeid seoses loomapidamishoonete ja -rajatiste iseärasustega. Seetõttu tuleks täpselt määratletud tingimustel lubada loomade lõastamist ettevõtetes, mis on oma geograafilise asukoha ja struktuuriliste piirangute, eelkõige mägiste alade tõttu väikesed, ning ainult juhul, kui loomi ei ole võimalik hoida nende käitumistavadele vastavates rühmades. (26) Määruse (EMÜ) nr 2092/91 alusel tehti tärkava mahepõllumajandusliku loomakasvatuse sektori väljaarendamise tagamiseks teatavaid ajutisi erandeid seoses loomade lõastamise, loomade pidamise tingimuste ja loomkoormusega. Et mitte takistada mahepõllumajandusliku loomakasvatuse sektori arengut, tuleks need erandid üleminekumeetmetena kuni aegumiskuupäevani säilitada. (27) Arvestades tolmeldamise tähtsust mahepõllumajanduslikus mesindussektoris, peaks olema võimalik teha erandeid, mis lubavad ühes ja samas ettevõttes paralleelselt viljeleda mahepõllumajanduslikku ja mittemahepõllumajanduslikku mesindust. (28) Teatavates oludes võib põllumajandustootjatel olla raskusi mahepõllumajanduslikult kasvatatud loomadega ja mahepõllumajandusliku söödaga varustatuse tagamisel ning seetõttu tuleks lubada kasutada piiratud arvu mittemahepõllumajanduslikult toodetud põllumajanduslikke sisendeid piiratud kogustes. (29) Mahepõllumajandust viljelevad tootjad on teinud suuri jõupingutusi mahepõllumajandusliku seemne ja taimse materjali tootmise väljaarendamiseks, et pakkuda laia taimesordivalikut, mille jaoks on saadaval mahepõllumajanduslikku seemet ja samalaadset taimset paljundusmaterjali. Praegu ei ole siiski paljude liikide jaoks piisavalt mahepõllumajanduslikku seemet ja taimset paljundusmaterjali saada ning neil juhtudel tuleks lubada kasutada mittemahepõllumajanduslikku seemet ja samalaadset taimset paljundusmaterjali. (30) Selleks et aidata ettevõtjatel leida mahepõllumajanduslikku seemet ja seemnekartulit, peaks iga liikmesriik tagama, et luuakse andmebaas, mis sisaldab teavet selle kohta, milliste sortide mahepõllumajanduslikku seemet ja seemnekartulit on turul saada. (31) Täiskasvanud veiste pidamine võib loomapidajat ja teisi loomadega tegelevaid inimesi ohustada. Seetõttu tuleks sätestada erandite tegemise võimalus imetajate lõplikus nuumamisetapis, eriti veiste puhul. (32) Katastroofiolukorrad või ulatuslikult levivad looma- või taimehaigused võivad avaldada tõsist mõju asjaomaste piirkondade mahepõllumajanduslikule tootmisele. Tuleb võtta sobivaid meetmeid tagamaks põllumajanduse säilimist või isegi taasloomist. Seetõttu tuleks võimaldada mittemahepõllumajanduslike loomade või mittemahepõllumajandusliku sööda tarnimist mõjutatud piirkondadesse piiratud ajavahemikul. (33) Vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 24 lõikele 3 ja artikli 25 lõikele 3 tuleks kehtestada eritingimused ühenduse logo esitusviisi, ülesehituse, suuruse ja kujunduse, samuti kontrolliasutuse või -organi koodnumbri ning põllumajandustoote tootmiskoha tähise esitusviisi ja ülesehituse kohta. (34) Vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artiklile 26 tuleks kehtestada mahepõllumajandusliku sööda märgistamise erinõuded, võttes arvesse sööda sorte ja koostisosi ning sööda suhtes kohaldatavaid horisontaalseid märgistamisnorme. (35) Lisaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrusel (EÜ) nr 882/2004 (ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks) ( 3 ) põhinevale kontrollisüsteemile tuleks kehtestada spetsiifilised kontrollimeetmed ja eelkõige mahepõllumajanduslike toodete tootmise, ettevalmistamise ja levitamise kõigi etappidega seotud üksikasjalikud nõuded. (36) Liikmesriikide poolt komisjonile edastatud teave peab võimaldama komisjonil saadetud teavet statistilise teabe ja võrdlusandmete haldamiseks otseselt ja võimalikult tõhusalt kasutada. Selle eesmärgi saavutamiseks tuleks sätestada, et igasugune liikmesriikide ja komisjoni vaheline teabe esitamine ja teabevahetus toimuks elektrooniliselt või digitaalsel kujul. (37) Teabe ja dokumentide vahetamine komisjoni ja liikmesriikide vahel, samuti liikmesriikide poolt komisjonile teabe kättesaadavaks tegemine ja edastamine toimub üldjuhul elektrooniliselt või digitaalselt. Selleks et mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade raames seda teabevahetust paremini korraldada ja kasutatavamaks muuta, on vaja olemasolevaid arvutisüsteeme kohandada või võtta kasutusele uued süsteemid. Tuleks ette näha, et seda teeks komisjon ja et seda rakendataks pärast liikmesriikide teavitamist mahepõllumajandusliku tootmise komitee kaudu. (38) Andmete töötlemise tingimused kõnealustes arvutisüsteemides ning määruse (EÜ) nr 834/2007 kohaselt edastamisele kuuluvate dokumentide sisu ja vorm vajavad õigusaktide või haldamisega seotud vajaduste muutumise tõttu sagedast kohandamist. Samuti on vajalik liikmesriikide esitatavate dokumentide ühetaoline vormistamine. Nende eesmärkide saavutamiseks ja menetluste lihtsustamiseks ning asjaomaste arvutisüsteemide kohese kasutamise võimaldamiseks tuleks kõnealuste dokumentide vorm ja sisu kehtestada näidiste ning küsimustike alusel, mida komisjon peaks pärast mahepõllumajandusliku tootmise komitee teavitamist muutma ja uuendama. (39) Tuleks kehtestada üleminekumeetmed teatavate määruse (EMÜ) nr 2092/91 raames kehtestatud sätete jaoks, et mitte ohustada mahepõllumajandusliku tootmise jätkuvust. (40) Komisjoni 29. jaanuari 1993. aasta määrus (EMÜ) nr 207/93, millega määratletakse määruse (EMÜ) nr 2092/91 (põllumajandustoodete mahepõllundustootmise ning põllumajandustoodete ja toiduainete puhul sellele viitavate märgiste kohta) VI lisa sisu ning kehtestatakse artikli 5 lõike 4 üksikasjalikud rakenduseeskirjad, ( 4 ) komisjoni 14. augusti 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1452/2003, millega säilitatakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 2092/91 artikli 6 lõike 3 punktis a sätestatud erand, mida kohaldatakse seemnete ja taimse paljundusmaterjali teatavate liikide suhtes, ning kehtestatakse kõnealuse erandiga seotud protseduurireeglid ja kriteeriumid, ( 5 ) ning komisjoni 5. veebruari 2003. aasta määrus (EÜ) nr 223/2003 mahepõllundusmeetodil toodetud söötade, söödasegude ja söödatoorainete etikettimisega seotud nõuete ning nõukogu määruse (EMÜ) nr 2092/91 muutmise kohta ( 6 ) tuleks tunnistada kehtetuks ja asendada uue määrusega. (41) Määrus (EMÜ) nr 2092/91 on tunnistatud kehtetuks määrusega nr 834/2007 alates 1. jaanuarist 2009. Paljude esimesena nimetatud määruse sätete kohaldamist tuleks siiski mõningate kohandustega jätkata ning seetõttu need ka käesoleva määruse raames vastu võtta. Selguse huvides on kohane esitada tabel määruse (EMÜ) nr 2092/91 kõnealuste sätete ja käesoleva määruse sätete vahelise vastavuse kohta. (42) Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas mahepõllumajandusliku tootmise regulatiivkomitee arvamusega, ning arvestades järgmist: ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:







Sisukord I jaotis Sissejuhatavad sätted II jaotis Toodete tootmise, töötlemise, pakendamise, transportimise ja ladustamise eeskirjad 1. peatükk Taimekasvatus 1.a peatükk Merevetikate tootmine 2. peatükk Loomakasvatus 1. jagu Loomade päritolu 2. jagu Loomade pidamis- ja kasvatustavad 3. jagu Sööt 4. jagu Veterinaarravi 2.a peatükk Vesiviljelusloomade tootmine 1. jagu Üldeeskirjad 2. jagu Vesiviljelusloomade päritolu 3. jagu Vesiviljeluse kasvatustavad 4. jagu Tõuaretus 5. jagu Kalade, koorikloomade ja okasnahksete sööt 6. jagu Molluskeid käsitlevad erieeskirjad 7. jagu Taudide ennetamine ja veterinaarravi 3. peatükk Töödeldud tooted 3.a peatükk Veinivalmistamise erieeskirjad 4. peatükk Toodete pakendamine, transportimine ja ladustamine 5. peatükk Üleminekueeskirjad 6. peatükk Erandlikud tootmiseeskirjad 1. jagu Klimaatilised, geograafilised või struktuurilised piirangud 2. jagu Mahepõllumajanduslike sisendite puudumine 3. jagu Mahepõllumajandusliku loomakasvatuse korraldusega seotud eriprobleemid 3.a jagu Töötlemisel spetsiifiliste toodete ja ainete kasutamist käsitlevad erandlikud tootmiseeskirjad vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 22 lõike 2 punktile e 4. jagu Katastroofiolukorrad 7. peatükk Seemne andmekogu III jaotis Märgistus 1. peatükk Euroopa Liidu mahepõllumajandusliku tootmise logo 2. peatükk Sööda märgistamise erinõuded 3. peatükk Muud märgistamise erinõuded IV jaotis Kontrollimine 1. peatükk Minimaalsed kontrollinõuded 2. peatükk Taimede ja taimsete saaduste kontrollinõuded 2.a peatükk Spetsiifilised kontrollinõuded merevetikatele 3. peatükk Loomakasvatusest pärit loomade ja loomsete saaduste kontrollinõuded 3.a peatükk Spetsiifilised kontrollinõuded vesiviljelusloomade tootmisele 4. peatükk Taimsete ja loomsete saaduste ning merevetikate ja vesiviljelusloomade ning kõnealuseid saadusi ja tooteid sisaldavate toiduainete ettevalmistusüksuste kontrollinõuded 5. peatükk Mahepõllumajanduslike toodete kontrollinõuded kolmandatest riikidest importimisel 6. peatükk Kolmandate isikutega lepingu sõlminud üksuste kontrollinõuded 7. peatükk Sööta valmistavate üksuste kontrollinõuded 8. peatükk Rikkumised ja teabevahetus V jaotis Teabe edastamine, ülemineku- ja lõppsätted 1. peatükk Teabe edastamine komisjonile 2. peatükk Ülemineku- ja lõppsätted







I JAOTIS

SISSEJUHATAVAD SÄTTED

Artikkel 1

Sisu ja reguleerimisala

1. Käesoleva määrusega kehtestatakse määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 1 lõikes 2 nimetatud toodete mahepõllumajandusliku tootmise, märgistamise ja kontrolli erieeskirjad.

▼M2

2. Käesolevat määrust ei kohaldata järgmiste toodete suhtes:

a) muud loomaliigid kui artiklis 7 osutatud ning

b) muud vesiviljelusloomad kui artiklis 25a osutatud.

Siiski kohaldatakse II, III ja IV jaotist mutatis mutandis kõnealuste toodete suhtes seni, kuni määruse (EÜ) nr 834/2007 alusel kehtestatakse nende üksikasjalikud tootmiseeskirjad.

▼B

Artikkel 2

Mõisted

Lisaks määruse (EÜ) nr 834/2007 artiklis 2 määratletud mõistetele kasutatakse käesoleva määruse kohaldamisel järgmisi mõisteid:

a) „mittemahepõllumajanduslik” – määruse (EÜ) nr 834/2007 ja käesoleva määruse kohasest tootmisest mitte pärinev ja sellega mitte seotud;

b) „veterinaarravimid” – Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/82/EÜ (veterinaarravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta) ( 7 ) artikli 1 lõikes 2 määratletud tooted;

c) „importija” – füüsiline või juriidiline isik Euroopa Ühenduses, kes ise või oma esindaja kaudu esitab kaubasaadetise vabasse ringlusse laskmiseks Euroopa Ühenduses;

d) „esimene kaubasaaja” – füüsiline või juriidiline isik, kellele kaubasaadetis tarnitakse ning kes võtab selle vastu edasiseks ettevalmistamiseks ja/või turustamiseks;

e) „ettevõte” – kõik ühtse juhtimise all põllumajandustoodete tootmiseks käitatavad tootmisüksused;

▼M2

f) „tootmisüksus” – kõik tootmissektoris kasutatavad varad, näiteks tootmisruumid, kõlvikud, karjamaad, vabaõhualad, loomapidamishooned, kalatiigid, vesiviljelusloomade ja merevetikate hoidlad, rannikul ja merepõhjas asuvad tootmisalad ning ruumid põllukultuuride, taimekasvatussaaduste, merevetikatoodete, loomsete saaduste, toormaterjalide ja mis tahes muu konkreetse tootmissektori seisukohalt asjakohase sisendi ladustamiseks;

▼B

g) „hüdropooniline tootmine” – meetod taimede kasvatamiseks, mille puhul on nende juured mineraaltoitainete lahuses või inertses keskkonnas, näiteks perliidis, kruusas või mineraalvillas, millele on lisatud toitainelahus;

h) „veterinaarravi” – kõik konkreetse haiguse juhtumit ravivad või ennetavad kuurid;

i) „üleminekuperioodi sööt” – mahepõllumajanduslikule tootmisele ülemineku perioodil toodetud sööt, välja arvatud sööt, mis on koristatud 12 kuu jooksul pärast määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 17 lõike 1 punktis a osutatud ülemineku algust;

▼M2

j) „kinnise veekasutusega vesiviljelusrajatis” – täieliku veeringlusega rajatis, milles vesiviljelus toimub suletud keskkonnas maismaal või laeval ning vesiviljelusloomade keskkonna stabiliseerimiseks kasutatakse püsivat välist energiaallikat;

k) „taastuvatest energiaallikatest saadud energia” – taastuvad mittefossiilsed energiaallikad: tuuleenergia, päikeseenergia, geotermiline energia, laineenergia, loodeteenergia, hüdroenergia, prügilagaas, reoveepuhasti gaas ja biogaasid;

l) „haudemaja” – rajatis, kus vesiviljelusloomi, eelkõige merikogerlasi ja limuseid aretatakse, inkubeeritakse ning varasel eluetapil kasvatatakse;

m) „edasikasvatusrajatis” – koht, kus loomi kasvatatakse pärast inkubeerimist ja enne kaubakalakasvatust. Kõnealune kasvatusetapp viiakse lõpule tootmistsükli esimese kolmandiku jooksul, v.a liikide puhul, kes teevad läbi laskujaks kasvamise protsessi;

n) „reostus” – merevetikate tootmise ja vesiviljeluse raames ainete või energia otsene või kaudne veekeskkonda juhtimine, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivides 2008/56/EÜ ( 8 ) ja 2000/60/EÜ ( 9 ), vetes, kus kõnealuseid direktiive kohaldatakse;

o) „polükultuur” – kahe või enama tavaliselt eri troofilistel tasemetel asuva liigi kasvatamine samas viljelusüksuses merevetikate tootmise ja vesiviljeluse raames;

p) „tootmistsükkel” – merevetikate tootmise ja vesiviljeluse raames kasvatatava vesiviljeluslooma või merevetika eluiga varaseimast eluetapist väljapüügini;

q) „kohalikud liigid” – merevetikate tootmise ja vesiviljeluse raames toodetavad liigid, mis ei ole võõrliigid ega piirkonnast puuduvad liigid vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 708/2007 ( 10 ); määruse (EÜ) nr 708/2007 IV lisas loetletud liike võib käsitada kohalike liikidena;

r) „asustustihedus” – vesiviljeluses loomade eluskaal kuupmeetri vee kohta kaubakalakasvatuse igas etapis ning lestaliste puhul kaal ruutmeetri pinna kohta.

▼B







II JAOTIS

MAHEPÕLLUMAJANDUSTOODETE TOOTMISE, TÖÖTLEMISE, PAKENDAMISE, TRANSPORTIMISE JA LADUSTAMISE EESKIRJAD







1. PEATÜKK

Taimekasvatus

Artikkel 3

Mulla majandamine ja väetamine

1. Kui taimede toitainevajadusi ei saa rahuldada määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 12 lõike 1 punktides a, b ja c sätestatud meetmetega, võib mahepõllumajanduslikus tootmises kasutada ainult käesoleva määruse I lisas viidatud väetisi ja mullaomaduste parandajaid ning seda üksnes vajalikul määral. Ettevõtjad hoiavad alles toote kasutamise vajadust tõendavad dokumendid.

2. Nõukogu direktiivis 91/676/EMÜ (veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest) ( 11 ) määratletud ühes ettevõttes kasutatav sõnniku kogus ei tohi ületada 170 kg lämmastikku kasutatava põllumajandusmaa hektari kohta aastas. Kõnealune piirang kehtib ainult laudasõnniku, kuivatatud laudasõnniku ja veetustatud linnusõnniku, komposteeritud virtsa, sh linnusõnniku, komposteeritud laudasõnniku ja vedela virtsa kasutamise kohta.

3. Mahepõllumajandusettevõtted võivad sõlmida kirjalikke koostöölepinguid ainult teiste mahepõllumajandusliku tootmise eeskirju täitvate ettevõtetega, kui nad tahavad jagada mahepõllumajanduslikust tootmisest ülejäävat sõnnikut. Lõikes 2 viidatud ülempiir arvutatakse kõigi sellises koostöös osalevate mahepõllumajandustootmisüksuste põhjal.

4. Mulla üldise seisundi parandamiseks või toitainete kättesaadavuse suurendamiseks mullas või põllukultuurides võib kasutada mikroorganisme sisaldavaid asjakohaseid preparaate.

5. Komposti aktiveerimiseks võib kasutada asjakohaseid taimseid valmistisi või mikroorganisme sisaldavaid preparaate.

Artikkel 4

Hüdropoonilise tootmise keeld

Hüdropooniline tootmine on keelatud.

Artikkel 5

Kahjuri-, haigus- ja umbrohutõrje

1. Kui taimi ei saa määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 12 lõike 1 punktides a, b, c ja g sätestatud meetmete abil kahjurite ja haiguste eest piisavalt kaitsta, võib mahepõllumajanduslikus tootmises kasutada ainult käesoleva määruse II lisas nimetatud tooteid. Ettevõtjad hoiavad alles toote kasutamise vajadust tõendavad dokumendid.

2. Lõksudes ja püünistes kasutatavate toodete, v.a feromoonipüüniste puhul peavad lõksud ja/või püünised ära hoidma ainete pääsemise keskkonda ning ainete ja kasvatatavate kultuuride kokkupuutumise. Lõksud tuleb pärast kasutamist kokku korjata ja ohutult kõrvaldada.

Artikkel 6

Seenekasvatuse erieeskirjad

Seente kasvatamisel võib kasutada substraate, kui need koosnevad ainult järgmistest koostisosadest:

a) laudasõnnik ja virts, i) mis on pärit mahepõllumajandusliku tootmisega ettevõtetest; ii) või mis on nimetatud I lisas, ainult juhul kui punktis i viidatud toode ei ole kättesaadav ja juhul, kui nende kaal ei ületa 25 % substraadi koostisosade kogukaalust (v.a katteaine ja lisatud vesi) enne kompostimist;

b) põllumajandusest pärinevad tooted, mis on saadud mahepõllumajandusliku tootmisega ettevõtetest, välja arvatud punktis a nimetatud tooted;

c) keemiliselt töötlemata turvas;

d) pärast langetamist keemiliselt töötlemata puit;

e) I lisas nimetatud mineraalained, vesi ja muld.

▼M2







1.a

PEATÜKK

Merevetikate tootmine

Artikkel 6a

Reguleerimisala

Käesolevas peatükis kehtestatakse merevetikate kogumise ja kasvatamise üksikasjalikud tootmiseeskirjad. Peatükki kohaldatakse mutatis mutandis järgmiste merevetikate tootmise suhtes: kõik paljurakulised merevetikad või kogu paljurakuline fütoplankton ning kõik mikrovetikad, mida kasutatakse vesiviljelusloomade söödana.

Artikkel 6b

Veekeskkonna sobivus ja säästva majandamise kava

1. Tootmine leiab aset kohtades, mis ei saastu mahepõllumajanduslikus tootmises lubamatute toodete või ainetega või asjaomaste saaduste mahepõllumajanduslikku laadi ohustavate saasteainetega.

2. Mahepõllumajanduslikud tootmisüksused on mittemahepõllumajanduslikest tootmisüksustest piisavalt eraldatud. Eraldamismeetmete puhul võetakse aluseks looduslikud tingimused, eraldi veejaotussüsteemid, vahemaad, looded ning asjaomase mahepõllumajandusliku tootmisüksuse asukoht voolusuuna suhtes (vastu- või pärivoolu). Liikmesriikide ametiasutused võivad kindlaks määrata asukohad või maa-alad, mida nad ei pea mahepõllumajandusliku merevetikate väljapüügi või vesiviljeluse jaoks sobivaks, ning kehtestada mahepõllumajanduslike ja mittemahepõllumajanduslike tootmisüksuste vahelised ohutud kaugused.

Kui tootmisüksustevahelised ohutud kaugused on kindlaks määratud, edastavad liikmesriigid kõnealuse teabe ettevõtjatele, teistele liikmesriikidele ja komisjonile.

3. Selleks et määrata kindlaks asjaomase tootmisüksuse ja selle lähiümbruse seisund ning tootmise tõenäoline mõju, tuleb iga uue tootmistegevuse puhul, millele taotletakse mahepõllumajanduslikku luba ning mille käigus toodetakse üle 20 tonni vesiviljelustooteid aastas, korraldada keskkonnamõju hindamine, mis on proportsionaalne asjaomase tootmisüksusega. Ettevõtja esitab keskkonnamõju hinnangu asjaomasele kontrollorganile või kontrolliasutusele. Keskkonnamõju hinnangu sisu põhineb nõukogu direktiivi 85/337/EMÜ ( 12 ) IV lisal. Kui tootmisüksuse suhtes on juba korraldatud samaväärne keskkonnamõju hindamine, võib kasutada kõnealuse hindamise tulemusi.

4. Ettevõtja esitab merevetikate väljapüügi või vesiviljeluse säästva majandamise kava, mis on proportsionaalne asjaomase tootmisüksusega.

Kava ajakohastatakse igal aastal ning selles esitatakse ettevõtte keskkonnamõju ja tehtava keskkonnaseire üksikasjad ning loetletakse kavandatud meetmed, et minimeerida ümbritsevale vee- ja maismaakeskkonnale avalduvat kahjulikku toimet, sh vajaduse korral tootmistsükli jooksul või igal aastal eralduvat toitainete heitkogust. Kavas esitatakse tehnilise varustuse järelevalvet ja remonti käsitlevad andmed.

5. Vesiviljeluse ja merevetikate tootmisega tegelevad ettevõtjad kasutavad eelkõige taastuvaid energiaallikaid ja võtavad materjale ringlusse ning koostavad säästva majandamise kava raames jäätmete vähendamise graafiku, mida rakendatakse alates tootmistegevuse algusest. Võimaluse korral kasutatakse jääksoojust vaid juhul, kui energia pärineb taastuvatest energiaallikatest.

6. Merevetikate väljapüügi alustamisel korraldatakse nende biomassi ühekordne hindamine.

Artikkel 6c

Looduslike merevetikate säästev väljapüük

1. Raamatupidamisaruandeid hoitakse tootmisüksuses või tööruumides, et võimaldada ettevõtjal kindlaks teha ja kontrolliasutusel või kontrollorganil kontrollida, et tootjad on tarninud üksnes määruse (EÜ) nr 834/2007 kohaselt toodetud looduslikke merevetikaid.

2. Väljapüük toimub sellisel viisil, et saagi kogus ei mõjuta oluliselt veekeskkonna seisundit. Merevetikate taastumise võimaldamiseks võetakse väljapüügimeetodi, miinimumsuuruste, vanuse, paljunemistsüklite või järelejäänud merevetikate suurusega seotud meetmeid.

3. Kui merevetikate väljapüük toimub jagatud või ühises koristuspiirkonnas, tehakse kättesaadavaks dokumendid, mis tõendavad, et kogusaak vastab käesoleva määruse nõuetele.

4. Seoses artikli 73b lõike 2 punktidega b ja c tuleb kõnealuste dokumentidega tõendada, et rakendatud on säästvat majandamist ning et väljapüügipiirkondadele ei avaldata pikaajalist mõju.

Artikkel 6d

Merevetikate viljelus

1. Kui merevetikaid kasvatatakse meres, kasutatakse üksnes keskkonnas leiduvaid looduslikke toitaineid või mahepõllumajanduslikust vesiviljelusloomade tootmisest (soovitatavalt lähedal asuvatest polükultuurirajatistest) saadud toitaineid.

2. Maismaal asuvates väliseid toitaineallikaid kasutatavates rajatistes on võimalik kontrollida, et heitvee toitainesisaldus on võrdne väljastpoolt saadud vee toitainesisaldusega või sellest madalam. Kasutada on lubatud üksnes I lisas loetletud taimseid või mineraalseid toitaineid.

3. Merevetikate asustustihedus ja tootmistegevuse intensiivsus registreeritakse ning veekeskkonna terviklikkus säilitatakse tagades, et ei ületata merevetikate suurimat kogust, mis ei kahjusta keskkonda.

4. Võimaluse korral taaskasutatakse või võetakse ringlusesse köied ja muud merevetikate kasvatamisel kasutatavad seadmed.

Artikkel 6e

Ummistamisvastased meetmed ning tootmisseadmete ja -rajatiste puhastamine

1. Ummistavad organismid kõrvaldatakse üksnes mehaaniliselt või käsitsi ning vajaduse korral lastakse tagasi merre kasvandusest piisavalt kaugel.

2. Tootmisseadmed ja -rajatised puhastatakse füüsiliste või mehaaniliste meetmete abil. Kui kõnealused meetmed ei ole piisavad, on lubatud kasutada üksnes VII lisa 2. jaos loetletud aineid.

▼B







2. PEATÜKK

Loomakasvatus

Artikkel 7

Reguleerimisala

Käesolevas peatükis kehtestatakse järgmiste liikide üksikasjalikud kasvatuseeskirjad: veised, sh pühvlid ja piisonid, hobuslased, sead, lambad, kitsed, kodulinnud (III lisas nimetatud liigid) ja mesilased.







1. jagu

Loomade päritolu

Artikkel 8

Mahepõllumajanduslike loomade päritolu

1. Tõu- või liinivalikul tuleb arvesse võtta loomade kohanemisvõimet kohalike tingimustega, nende elujõulisust ning vastupanuvõimet haigustele. Peale selle tuleb tõu- või liinivalikul vältida teatavaid haigusi või terviseprobleeme, mis on seotud mõne intensiivtootmises kasutatud tõu või liiniga (nt sigade stressisündroom, PSE-sündroom, äkksurm, iseeneslik abort, keisrilõiget vajavad rasked poegimised jne). Eelistada tuleks omamaiseid tõuge ja liine.

2. Mesilastest tuleks eelistada Apis mellifera ja nende kohalike ökotüüpide kasutamist.

Artikkel 9

Mittemahepõllumajanduslike loomade päritolu

1. Kooskõlas määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 14 lõike 1 punkti a alapunktiga ii võib tõuaretuse eesmärgil tuua ettevõttesse mittemahepõllumajanduslikke loomi ainult juhul, kui mahepõllumajanduslikke loomi ei ole piisaval arvul saada, ning käesoleva artikli lõigetes 2 kuni 5 sätestatud tingimustel.

2. Mittemahepõllumajanduslikke noorloomi tuleb karja esmakordsel moodustamisel kasvatada vahetult pärast võõrutamist vastavalt mahepõllumajandusliku loomakasvatuse eeskirjadele. Loomade karjaga liitumise päeval tuleb rakendada ka järgmisi piiranguid:

a) pühvlid, vasikad ja varsad peavad olema nooremad kui kuus kuud;

b) lamba- ja kitsetalled peavad olema nooremad kui 60 päeva;

c) põrsad peavad kaaluma vähem kui 35 kg.

3. Karja uuendamiseks kasutatavaid mittemahepõllumajanduslikke täiskasvanud isasloomi ja nullipaari emasloomi tuleb edaspidi kasvatada vastavalt mahepõllumajandusliku loomakasvatuse eeskirjadele. Peale selle on emasloomade arvule kehtestatud järgmised piirangud:

a) emasloomi võib sisse tuua kuni 10 % täiskasvanud hobuslaste või veiste (sh pühvlid ja piisonid) arvust ja kuni 20 % täiskasvanud sigade, lammaste ja kitsede arvust aastas;

b) vähem kui kümnest hobuslasest või veisest või vähem kui viiest seast, lambast või kitsest koosnevate üksuste puhul on ülalnimetatud uuendamine piiratud maksimaalselt ühe loomaga aastas.

2012. aastal vaadatakse käesoleva lõike käesolev säte üle, pidades silmas selle järkjärgulist kaotamist.

4. Lõikes 3 nimetatud protsendimäärasid võib pädeva asutuse loal suurendada kuni 40 %ni järgmistel erijuhtudel:

a) ettevõtte oluline laiendamine;

b) tõu vahetamine;

c) uue loomakasvatusharu kujundamine;

d) põllumajanduse jaoks kadumisohus olevate tõugude kasvatamine vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1974/2006 ( 13 ) IV lisas sätestatule ning neil juhtudel ei pea kõnealustest tõugudest loomad tingimata olema nullipaarid.

5. Mesilate uuendamisel võib mahepõllumajanduslikus tootmisüksuses asendada aastas 10 % mesilasemadest ja sülemitest mittemahepõllumajanduslike mesilasemade ja sülemitega tingimusel, et mesilasemad ja sülemid viiakse tarudesse, mille kärjed või kärjepõhjad pärinevad mahepõllumajanduslikest tootmisüksustest.







2. jagu

Loomade pidamis- ja kasvatustavad

Artikkel 10

Pidamistingimusi käsitlevad eeskirjad

1. Hoone soojustus, küte ja ventilatsioon peavad tagama, et õhuringlus, tolmusisaldus, temperatuur, suhteline õhuniiskus ja gaasisisaldus püsib tasemel, mis ei kahjusta loomade tervist. Hoones peab olema piisav loomulik õhuvahetus ning piisavalt päevavalgust.

2. Loomade pidamine laudas ei ole kohustuslik sellistes piirkondades, kus ilmastikutingimused võimaldavad loomi väljas pidada.

3. Hoonete loomkoormus peab kindlustama loomade mugavuse, üldise heaolu ja liigiomaste vajaduste rahuldamise, mis eelkõige sõltuvad loomaliigist ja -tõust ning loomade vanusest. Arvestada tuleb ka loomade käitumistavasid, mis sõltuvad eelkõige loomarühma suurusest ning loomade soost. Optimaalse loomkoormusega taotletakse loomade üldist heaolu, jättes neile piisavalt ruumi vabalt seista, kergesti lamama heita, end ümber pöörata, puhastada, võtta kõiki loomupäraseid asendeid ja teha kõiki loomulikke liigutusi, nagu sirutused ja tiibade lehvitamine.

4. Lautade ja vabajalutusalade minimaalne pindala ja muud eri liiki ja eri omadustega loomade pidamise tingimused on sätestatud III lisas.

Artikkel 11

Imetajate spetsiifilised pidamistingimused ja kasvatustavad

1. Lauda põrand peab olema sile, kuid mitte libe. Vähemalt pool III lisas ettenähtud pindalast peab olema jäik, st mitte rest- ega võrkpõrand.

2. Laudas peab olema mugav, pehme ja kuiv lebamis-/puhkekoht, mis on piisava suuruse ja jäiga konstruktsiooniga, mitte võrkpõrandaga. Puhkepaigas peab olema avar ja kuiv, allapanuga lebamiskoht. Allapanu peab koosnema põhust või muust nõuetekohasest looduslikust materjalist. Allapanu võib parendada või rikastada I lisas loetletud mineraalainetega.

3. Olenemata nõukogu direktiivi 91/629/EMÜ ( 14 ) artikli 3 lõikest 3 on keelatud üle ühe nädala vanuste vasikate pidamine eraldi latrites.

4. Olenemata nõukogu direktiivi 91/630/EMÜ ( 15 ) artikli 3 lõikest 8 tuleb emiseid kasvatada rühmades, välja arvatud tiinuse lõppjärgus ja imetamise ajal.

5. Põrsaid ei tohi pidada ülestikku asetatud sulgudes ega põrsapuurides.

6. Jalutuskohtades peavad sead saama püherdada ja tuhnida. Tuhnimiseks võib kasutada mitmesuguseid substraate.

Artikkel 12

Kodulindude spetsiifilised pidamistingimused ja kasvatustavad

1. Kodulinde ei tohi pidada puurides.

2. Veelinnud peavad pääsema ojasse, tiiki, järve või basseini, kui ilmastiku- ja hügieenitingimused seda lubavad, et looma liigiomased vajadused ja heaolunõuded oleksid rahuldatud.

3. Kõik kodulinnukasvatuses kasutatavad hooned peavad vastama järgmistele miinimumnõuetele:

a) vähemalt kolmandik põrandapinnast peab olema jäik, st mitte rest- või võrkpõrand, ning kaetud õlgedest, puulaastudest, liivast või turbast allapanuga;

b) munakanadele mõeldud linnukasvatushoonetes peab piisavalt suurt osa kanadele mõeldud põrandapinnast saama kasutada lindude väljaheidete kogumiseks;

c) lindudel peavad olema õrred, mille mõõtmed ja arv vastavad III lisas ettenähtud linnurühma suurusele ja lindude suurusele;

d) lindudel peavad olema nende suurusele vastavate mõõtmetega sisse- ja väljapääsuluugid, mille üldpikkus peab olema vähemalt neli meetrit linnukasvatushoone iga 100 m2 kohta;

e) ühes linnukasvatushoones tohib olla kuni: i) 4 800 tibu, ii) 3 000 munakana, iii) 5 200 pärlkana, iv) 4 000 emast muskusparti või pekingi parti või 3 200 isast muskusparti või pekingi parti või teisi parte, v) 2 500 kohikukke, hane või kalkunit;

f) lihatootmiseks ettenähtud linnukasvatushoonete üldpindala ei tohi ühe tootmisüksuse puhul olla üle 1 600 m2;

g) linnukasvatushooned tuleb ehitada viisil, mis võimaldab kõigil lindudel kergesti juurde pääseda vabaõhualale.

4. Päevavalgusele lisaks võib kasutada kunstlikku valgustust kuni 16-tunnise valge aja tagamiseks nii, et öine pidev puhkeaeg, mil kunstlikku valgustust ei kasutata, kestab vähemalt kaheksa tundi.

5. Et vältida intensiivsete kasvatusmeetodite kasutamist, peab kodulinde kasvatama minimaalse vanuseni või peavad need pärinema aeglase kasvuga linnuliinidest. Kui ettevõtja ei kasuta aeglase kasvuga liine, on minimaalne tapavanus järgmine:

a) kanade puhul 81 päeva;

b) kohikukkede puhul 150 päeva;

c) pekingi partide puhul 49 päeva;

d) emaste muskuspartide puhul 70 päeva,;

e) isaste muskuspartide puhul 84 päeva;

f) sinikaelpartide puhul 92 päeva;

g) pärlkanade puhul 94 päeva;

h) isaste kalkunite või küpsetamiseks mõeldud hanede puhul 140 päeva ning

i) emaste kalkunite puhul 100 päeva.

Pädev asutus määrab kindlaks aeglase kasvuga liinide kriteeriumid või koostab nende loendi ja esitab selle ettevõtjatele, teistele liikmesriikidele ja komisjonile.

Artikkel 13

Mesilaste pidamise eritingimused ja nõuded tarudele

1. Mesila asukoht peab olema paigas, mida 3 km raadiuses ümbritsevad nektari- ja õietolmuallikad koosnevad põhiliselt mahepõllumajanduskultuuridest ja/või looduslikest taimedest ja/või kultuuridest, mida on töödeldud keskkonda vähe mõjutavate meetoditega, mis on võrdväärsed nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 ( 16 ) artiklis 36 või nõukogu määruse (EÜ) nr 1257/1999 ( 17 ) artiklis 22 kirjeldatud meetoditega, mis ei mõjuta mesindussaaduste mahepõllumajanduslikku kvaliteeti. Eespool märgitud nõuded ei kehti piirkondade suhtes, kus ei toimu õitsemist või kui tarud on puhkeolekus.

2. Liikmesriigid võivad kindlaks määrata piirkonnad või maa-alad, kus mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjadele vastav mesindus ei ole teostatav.

3. Tarud peavad olema põhiliselt looduslikust materjalist, mis ei tekita keskkonna või mesindussaaduste saastamise ohtu.

4. Mesilasvaha uute kärjepõhjade valmistamiseks peab tulema mahepõllumajandustootmisüksusest.

5. Ilma et see piiraks artikli 25 kohaldamist, võib tarudes kasutada ainult looduslikke saadusi, nagu taruvaik, vaha ja taimeõlid.

6. Keemiliste sünteetiliste repellentide kasutamine mee kogumise ajal on keelatud.

7. Lesehauet sisaldavaid kärgi ei tohi meevurritamisel kasutada.

Artikkel 14

Pääs vabaõhualadele

1. Vabaõhualad võivad olla osaliselt kaetud.

2. Vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 14 lõike 1 punkti b alapunktile iii peavad taimtoidulised pääsema karjamaale rohtu sööma alati, kui tingimused seda võimaldavad.

3. Juhul kui taimtoidulised pääsevad karjamaale karjatamisajal ning kui talvine laudasüsteem võimaldab loomadele piisavalt liikumisvabadust, võib loobuda kohustusest lasta loomi talvekuudel vabaõhualadele.

4. Olenemata lõikest 2 peavad üle aasta vanused pullid pääsema karjamaale või vabaõhualale.

5. Kodulinnud peavad pääsema vabaõhualale vähemalt kolmandikul oma elueast.

6. Kodulindude vabaõhualad peavad olema põhiliselt taimestikuga kaetud, kaitserajatistega varustatud ning võimaldama loomadel kergesti pääseda nõuetekohase arvu joogi- ja söödakünade juurde.

7. Kui kodulinde hoitakse ühenduse õigusaktide alusel kehtestatud piirangute või kohustuste tõttu siseruumides, peab neil olema alaline juurdepääs piisavas koguses koresöödale ja sobivale materjalile, et rahuldada nende etoloogilisi vajadusi.

Artikkel 15

Loomkoormus

1. Kogu loomkoormus peab olema selline, et ei ületataks artikli 3 lõikes 2 nimetatud piirmäära 170 kg lämmastikku põllumajandusmaa hektari kohta aastas.

2. Eelnimetatud sobiva loomkoormuse kindlaksmääramiseks kehtestab pädev asutus eelnimetatud piirmääraga võrdväärsed loomühikud, kasutades suunisena IV lisa või vastavalt direktiivile 91/676/EMÜ vastu võetud asjakohaseid riigisiseseid õigusnorme.

Artikkel 16

Maata loomakasvatuse keeld

Maata loomakasvatus, mille viljelemisel loomakasvataja ei majanda põllumajandusmaad ega ole sõlminud kirjalikku koostöökokkulepet teise ettevõtjaga vastavalt artikli 3 lõikele 3, on keelatud.

Artikkel 17

Mahepõllumajanduslike ja mittemahepõllumajanduslike loomade samaaegne kasvatamine

1. Ettevõttes võib olla mittemahepõllumajanduslikke loomi tingimusel, et neid kasvatatakse üksustes, mille hooned ja maatükid on kindlalt eraldatud üksustest, kus tootmine toimub vastavalt mahepõllumajanduse eeskirjadele, ja tingimusel et kõnealused loomad on eri liigist.

2. Mittemahepõllumajanduslikud loomad võivad kasutada mahepõllumajanduslikku karjamaad igal aastal piiratud ajavahemiku jooksul tingimusel, et loomad on pärit lõike 3 punktis b määratletud põllumajandustootmisest ja et samal ajal ei ole karjamaal mahepõllumajanduslikke loomi.

3. Mahepõllumajanduslikke loomi võib ühisel maal karjatada tingimusel, et:

a) maad ei ole vähemalt 3 aastat töödeldud mahepõllumajanduses lubamatute toodetega;

b) kõnealusel maal karjatatavad mittemahepõllumajanduslikud loomad on pärit määruse (EÜ) nr 1698/2005 artiklis 36 või määruse (EÜ) nr 1257/1999 artiklis 22 kirjeldatuga võrdväärsest põllumajandustootmisest;

c) kõnealust maad kasutavatelt mahepõllumajanduslikelt loomadelt saadud loomseid saadusi ei arvata mahepõllumajandusliku toodangu hulka, kui ei suudeta tõendada, et kõnealused loomad on nõuetele vastaval viisil eraldatud mittemahepõllumajanduslikest loomadest.

4. Rändkarjatuse ajal võivad loomad, kui neid aetakse ühelt karjatamisalalt teisele, toituda tavapärastel maadel. Toitumine mittemahepõllumajanduslikust söödast (hein ja muud taimed, mida loomad söövad) ei tohi kõnealusel ajavahemikul ületada 10 % kogu aasta söödaratsioonist. Kõnealune kogus arvutatakse põllumajandusest pärinevas söödas sisalduva kuivaine osakaaluna.

5. Ettevõtjad hoiavad alles käesolevas artiklis viidatud sätete kasutamist tõendavad dokumendid.

Artikkel 18

Loomade majandamine

1. Selliseid toiminguid nagu kummipaelte kinnitamine lammaste sabade külge, sabakärpimine, hammaste eemaldamine, noka lühendamine ja sarvede eemaldamine ei tohi mahepõllumajanduses süstemaatiliselt teha. Pädevad asutused võivad siiski anda loa mõne kõnealuse toimingu tegemiseks loomade turvalisuse või tervise, heaolu või hügieeni parandamise eesmärgil, kaaludes iga juhtumit eraldi.

Looma kannatusi tuleb minimeerida sellega, et rakendatakse piisavat anesteesiat ja/või valutustamist ning toiminguid teevad kvalifitseeritud töötajad looma seisukohalt kõige sobivamas eas.

2. Füüsiline kastreerimine on lubatud toodete kvaliteedi ning traditsiooniliste tootmistavade säilitamiseks, ent ainult lõike 1 teises lõigus ettenähtud tingimustel.

3. Mesilaste köndistamine, näiteks emamesilaste tiibade kärpimine, on keelatud.

4. Loomi tuleb peale ja maha laadida ilma nende sundimiseks mis tahes liiki elektrilisi stimulaatoreid kasutamata. Allopaatiliste rahustite kasutamine enne transportimist või transportimise ajal on keelatud.







3. jagu

Sööt

▼M8

Artikkel 19

Samast ettevõttest pärinev või muud päritolu sööt

1. Taimtoiduliste loomade puhul, välja arvatud iga-aastase rändkarjatamise ajal vastavalt artikli 17 lõikele 4, peab vähemalt 60 % söödast pärinema samast tootmisüksusest või juhul, kui see ei ole võimalik, olema toodetud koostöös teiste mahepõllumajandusettevõtetega samas piirkonnas.

2. Sigade ja kodulindude puhul peab vähemalt 20 % söödast pärinema samast tootmisüksusest või juhul, kui see ei ole võimalik, olema toodetud koostöös teiste mahepõllumajandusettevõtetega või söödakäitlejatega samas piirkonnas.

3. Mesilaste puhul tuleb tootmisperioodi lõpus jätta tarudesse talvitamiseks piisav mee- ja õietolmuvaru.

Mesilasperede söötmine on lubatud ainult juhul, kui ilmastikutingimused ohustavad mesilasperede säilimist. Sööta tuleb mahepõllumajandusliku mee, mahepõllumajanduslike suhkrusiirupite või mahepõllumajandusliku suhkruga.

▼B

Artikkel 20

Loomade toitumisvajadustele vastav sööt

1. Kõiki noorimetajaid tuleb sööta, eelistades muule naturaalsele piimale emapiima, minimaalse ajavahemiku vältel, mis veiste, sh pühvli- ja piisoniliikide ning hobuslaste puhul on kolm kuud, lammaste ja kitsede puhul 45 päeva ning sigade puhul 40 päeva.

2. Taimtoiduliste kasvatamise süsteemid peavad põhinema karjamaade maksimaalsel kasutamisel vastavalt nende ligipääsetavusele eri aastaaegadel. Vähemalt 60 % igapäevase ratsiooni kuivainest peab koosnema koresöödast värske või kuivsööda või silona. Piimatootmisloomade puhul võib lüpsiperioodi alguses lubada vähendada kõnealust määra 50 %ni maksimaalselt kolmeks kuuks.

3. Sigade ja kodulindude päevasele söödaratsioonile tuleb lisada koresööta värske või kuivsööda või silona.

4. Loomade pidamine tingimustes või toidul, mis võib põhjustada aneemiat, on keelatud.

5. Nuumamine peab olema igas kasvatamise järgus katkestatav. Sundsöötmine on keelatud.

Artikkel 21

Üleminekuperioodi sööt

▼M1

1. Keskmiselt kuni 30 % söödaratsioonist võib koosneda üleminekuperioodi söödast. Kui üleminekuperioodi sööt on pärit sama ettevõtte tootmisüksusest, võib selle osakaalu suurendada 100 protsendini.

▼M2

2. Keskmiselt kuni 20 % loomadele söödetavast söödast võib pärineda esimest aastat üleminekujärgus olevatelt püsikarjamaadelt või maade mahepõllumajandusliku korralduse raames külvatud mitmeaastaste söödataimede või valgurikaste taimedega maatükkidelt saadud saagist või seal karjatamisest, eeldusel et need maatükid moodustavad osa ettevõttest ning ei ole viimase viie aasta jooksul olnud selle ettevõtte mahepõllumajandustootmisüksuse osa. Kui kasutatakse nii üleminekuperioodi sööta kui ka esimest aastat üleminekujärgus olevatelt maatükkidelt saadud sööta, ei tohi selliste söötade osakaal kokku ületada lõikes 1 kindlaksmääratud maksimumprotsente.

▼B

3. Lõigetes 1 ja 2 nimetatud kogused arvutatakse välja igal aastal põllumajandusest pärinevas söödas sisalduva kuivaine osakaaluna.

▼M8

Artikkel 22

Teatavate toodete ja ainete kasutamine söödas

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 14 lõike 1 punkti d alapunkti iv kohaldamisel võib mahepõllumajandusliku sööda töötlemiseks ja mahepõllumajanduslike loomade söötmiseks kasutada ainult järgmisi aineid:

a) taimse ja loomse päritoluga mittemahepõllumajanduslikud söödamaterjalid või muud V lisa 2. osas loetletud söödamaterjalid, tingimusel et: i) need on toodetud või valmistatud ilma keemiliste lahustiteta ning ii) artiklis 43 või artikli 47 punktis c sätestatud piirangud on täidetud;

b) mittemahepõllumajanduslikud vürtsid, maitsetaimed ja melass, tingimusel et: i) mahepõllumajanduslik vorm ei ole kättesaadav, ii) need on toodetud või valmistatud ilma keemiliste lahustiteta ning iii) nende kasutamine on piiratud 1 % asjaomase liigi söödaratsioonist, mis on arvutatud igal aastal põllumajandusest pärinevas söödas sisalduva kuivaine osakaaluna;

c) mahepõllumajanduslikud loomse päritoluga söödamaterjalid;

d) V lisa 1. osas loetletud mineraalse päritoluga söödamaterjalid;

e) säästvast kalandusest pärit tooted, tingimusel et: i) need on toodetud või valmistatud ilma keemiliste lahustiteta, ii) neid kasutatakse üksnes mittetaimtoiduliste söödaks ning iii) kalaproteiini hüdrolüsaati kasutatakse üksnes noorloomade söödaks;

f) sool meresoolana, jäme kivisool;

g) VI lisas loetletud söödalisandid.

▼B







4. jagu

Haiguste ennetamine ja veterinaarravi

Artikkel 23

Haiguste ennetamine

1. Keemiliselt sünteesitud allopaatiliste veterinaarravimite või antibiootikumide kasutamine haiguste ennetamisel on keelatud, ilma et see piiraks artikli 24 lõike 3 kohaldamist.

2. Kasvu soodustamiseks või toodangu suurendamiseks mõeldud ainete kasutamine (sealhulgas antibiootikumid, koktsidiostaatikumid ja muud kunstlikud kasvusoodustajad) ning hormoonide või samalaadsete ainete kasutamine paljunemise reguleerimiseks (nt inna esilekutsumine või sünkroonimine) või muul eesmärgil on keelatud.

3. Loomade hankimisel mittemahepõllumajanduslikest tootmisüksustest võidakse olenevalt kohalikest oludest rakendada erimeetmeid, nagu lausteimimine või karantiin.

4. Laudad, sulud, seadmed ja riistad peavad olema nõuetekohaselt puhastatud ja desinfitseeritud, et vältida nakkuste levikut ning haigusekandjate tekkimist. Väljaheide, uriin ning söömata jäänud või mahapudenenud toit tuleb eemaldada nii sageli kui vaja, et minimeerida lõhna tekkimist ning vältida putukate või näriliste siginemist.

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 14 lõike 1 punkti f kohaldamisel võib loomakasvatushoonete rajatiste ja riistade puhastamiseks ning desinfitseerimiseks kasutada üksnes VII lisas loetletud tooteid. Putukate ja muude kahjurite hävitamiseks hoonetes ja teistes rajatistes, kus loomi peetakse, võib kasutada rodentitsiide (ainult lõksudes) ja II lisas loetletud tooteid.

5. Pärast iga kodulinnupartii üleskasvatamist tuleb hooned lindudest tühjendada. Selle aja jooksul tuleb hooned ja sisseseade puhastada ning desinfitseerida. Peale selle tuleb pärast iga kodulinnupartii üleskasvatamist lasta vabaaladel puhata, et taimestik saaks taastuda. Liikmesriigid määravad kindlaks aja, mille jooksul peavad vabaalad tühjad olema. Ettevõtja hoiab alles kõnealuse aja rakendamist tõendavad dokumendid. Kõnealuseid nõudeid ei kohaldata, kui kodulinde ei kasvatata partiidena, ei peeta vabaaladel ja kui nad saavad terve päeva vabalt ringi liikuda.

Artikkel 24

Veterinaarravi

1. Kui hoolimata kõigist määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 14 lõike 1 punkti e alapunktis i kehtestatud ennetusmeetmetest loomatervishoiu tagamiseks loom haigestub või saab vigastada, tuleb teda viivitamata ravida, vajaduse korral teistest loomadest eraldi ning nõuetekohases laudas.

▼M8

2. Keemiliselt sünteesitud allopaatiliste veterinaarravimite või antibiootikumide asemel kasutatakse taimravitooteid, mikroelemente ning V lisa 1. osas ja VI lisa 3. osas loetletud tooteid, kui nende ravitoime asjaomase loomaliigi ja haiguse puhul on tõhus.

▼B

3. Kui lõigetes 1 ja 2 nimetatud toodete kasutamine haiguse või vigastuse ravimisel osutub ebatõhusaks või tõenäoliselt on ebatõhus ning ravi on vajalik looma kannatuste või vaevuste vältimiseks, siis võib loomaarsti vastutusel kasutada keemiliselt sünteesitud allopaatilisi veterinaarravimeid või antibiootikume.

4. Välja arvatud juhul, kui on tegemist vaktsineerimistega, parasiitidevastase ravi või kohustuslike haigustõrjeprogrammidega, mille puhul loomale või loomarühmale tehakse üle kolme keemiliselt sünteesitud allopaatilise veterinaarravimi või antibiootikumikuuri 12 kuu jooksul või üle ühe ravikuuri, kui loomade tootliku elutsükli pikkus on alla aasta, ei tohi asjaomaseid loomi või nendest saadud tooteid müüa mahepõllumajandusliku toodanguna ning loomadele tuleb määrata artikli 38 lõikes 1 ettenähtud üleminekuajad.

Selliste asjaolude esinemist tõendavad dokumendid hoitakse alles kontrollorgani või kontrolliasutuse tarvis.

5. Keeluaeg loomale tavalistes kasutustingimustes allopaatilise veterinaarravimi manustamise ja sellest loomast mahepõllumajanduslike toiduainete tootmise vahel peab olema kaks korda nii pikk kui direktiivi 2001/82/EÜ artiklis 11 osutatud seadusega ettenähtud keeluaeg või 48 tundi, kui keeluaega ei ole määratud.

Artikkel 25

Spetsiifilised haiguste ennetamise ja veterinaarravi eeskirjad mesinduses

1. Kärjeraamide, tarude ja kärgede kaitsmiseks eelkõige kahjurite eest on lubatud kasutada ainult rodentitsiide (kasutamiseks ainult lõksudes) ja II lisas loetletud asjakohaseid tooteid.

2. Füüsikalised meetodid tarude desinfitseerimiseks, näiteks auru või lahtise tulega, on lubatud.

3. Lesehaudme hävitamine on lubatud üksnes varroalesta Varroa destructor nakkuse isoleerimiseks.

4. Kui mesilaspered jäävad kõigist eespool nimetatud ennetusmeetmetest hoolimata haigeks või saavad nakkuse, siis tuleb neid viivitamata ravida ning vajaduse korral paigutada eraldatud mesilatesse.

5. Veterinaarravimeid võib mahepõllumajanduslikus mesinduses kasutada, kui vastav kasutus on liikmesriigis lubatud vastavalt ühenduse asjakohastele sätetele või ühenduse õigusaktidega kooskõlas olevatele riigisisestele sätetele.

6. Varroalestaga nakatumise puhul võib kasutada sipelghapet, piimhapet, äädikhapet ja oblikhapet, samuti mentooli, tümooli, eukalüptooli ja kamprit.

7. Kui mesilasperede ravis kasutatakse keemiliselt sünteesitud allopaatilisi ravimeid, tuleb ravitavad mesilaspered paigutada eraldatud mesilatesse ning kogu mesilasvaha asendada mahepõllumajanduslikust mesindusest pärineva vahaga. Seejärel kehtestatakse kõnealuste mesilasperede suhtes artikli 38 lõikes 3 sätestatud aastane üleminekuaeg.

8. Lõikes 7 kehtestatud nõudeid ei kohaldata lõikes 6 loetletud toodete suhtes.

▼M2







2.a

PEATÜKK

Vesiviljelusloomade tootmine







1.

jagu

Üldeeskirjad

Artikkel 25a

Reguleerimisala

Käesolevas peatükis kehtestatakse XIIIa lisas loetletud kalade, koorikloomade, molluskite ja okasnahksete liikide üksikasjalikud tootmiseeskirjad.

Peatükki kohaldatakse mutatis mutandis zooplanktoni, pisivähiliste, keriloomade, usside ja muude söödana kasutatavate veeloomade suhtes.

Artikkel 25b

Veekeskkonna sobivus ja säästva majandamise kava

1. Käesoleva peatüki puhul kohaldatakse artikli 6b lõigete 1–5 sätteid.

2. Röövloomadega seotud kaitsemeetmed ja ennetavad meetmed, mida võetakse vastavalt nõukogu direktiivile 91/43/EMÜ ( 18 ) ning liikmesriikide eeskirjadele, kantakse säästva majandamise kavasse.

3. Kõrvutiasuvad ettevõtjad koordineerivad vajaduse korral oma majandamiskavade koostamist ning seda on võimalik kontrollida.

4. Kui vesiviljelusloomi toodetakse kalatiikides, on kasvandused varustatud looduslike puhastuslodude, settetiikide, biofiltrite või mehaaniliste filtritega jääktoitainete kogumiseks või neis kasutatakse selliseid merevetikaid ja/või -loomi (kahepoolmelisi ja vetikaid), mis aitavad heitvee kvaliteeti parandada. Vajaduse korral kontrollitakse heitvett korrapäraselt.

Artikkel 25c

Mahepõllumajanduslike ja mittemahepõllumajanduslike vesiviljelusloomade samaaegne kasvatamine

1. Pädev asutus võib lubada sama ettevõtte haudemajades ja edasikasvatusrajatistes kasvatada nii mahepõllumajanduslikke kui ka mittemahepõllumajanduslikke noorvorme, tingimusel et asjaomased üksused on üksteisest selgelt füüsiliselt eraldatud ning kasutavad eraldi veejaotussüsteeme.

2. Kaubakalakasvatuse puhul võib pädev asutus lubada mahepõllumajanduslike ja mittemahepõllumajanduslike vesiviljelusloomade tootmisüksusi samas ettevõttes, kui järgitakse käesoleva määruse artikli 6b lõiget 2 ning kui tootmine hõlmab asjaomaste vesiviljelusloomade eri tootmisetappe ja käitlemisperioode.

3. Ettevõtjad hoiavad alles käesolevas artiklis viidatud sätete kasutamist tõendavad dokumendid.







2.

jagu

Vesiviljelusloomade päritolu

Artikkel 25d

Mahepõllumajanduslike vesiviljelusloomade päritolu

1. Kasutatakse kohalikke liike ja aretamise eesmärk on saada liine, mis on kasvatustingimustega paremini kohanenud, terved ning söödavarude hea kasutusega. Kontrollorganile või kontrolliasutusele esitatakse liikide päritolu ja käitlemist tõendavad dokumendid.

2. Kasutatakse liike, mida on võimalik kasvatada ilma looduslikke populatsioone oluliselt kahjustamata.

Artikkel 25e

Mittemahepõllumajanduslike vesiviljelusloomade päritolu ja majandamine

1. Kui puuduvad mahepõllumajanduslikud vesiviljelusloomad, võib tõuaretuse eesmärgil või geenipopulatsiooni täiustamiseks tuua ettevõttesse loodusest püütud või mittemahepõllumajanduslikke vesiviljelusloomi. Selliseid loomi tuleb kasvatada mahepõllumajanduslikult vähemalt kolme kuu jooksul enne nende kasutamist tõuaretuse eesmärgil.

2. Mittemahepõllumajanduslike vesiviljelusloomade noorvorme võib tuua ettevõttesse edasikasvatuse otstarbel või juhul, kui mahepõllumajanduslike vesiviljelusloomade noorvormid ei ole kättesaadavad. Neid tuleb aga vähemalt tootmistsükli viimase kahe kolmandiku jooksul kasvatada mahepõllumajanduslikult.

3. Kasvandusse toodud mittemahepõllumajanduslike vesiviljelusloomade noorvormide suurim osakaal on 80 % 2011. aasta 31. detsembriks, 50 % 2013. aasta 31. detsembriks ja 0 % 2015. aasta 31. detsembriks.

4. Looduslike vesiviljelusloomade noorvorme kogutakse edasikasvatuse otstarbel vaid järgmistel juhtudel:

a) kala- või koorikloomavastsete ning noorkalade või noorte koorikloomade loomulik sissevool tiikide, hoidlate ja muude kasvatusrajatiste täitmise ajal;

b) Euroopa klaasangerjas, tingimusel et asjaomase asukoha puhul kasutatakse angerjate majandamise heakskiidetud kava ning et angerjate kunstliku paljundamise küsimus on veel lahendamata.







3.

jagu

Vesiviljeluse kasvatustavad

Artikkel 25f

Vesiviljeluse üldised kasvatuseeskirjad

1. Vesiviljelusloomade kasvukeskkonnas on vastavalt vesiviljelusloomade liigiomastele vajadustele loodud järgmised tingimused:

a) loomade heaolu tagamiseks on piisavalt ruumi;

b) loomi hoitakse kvaliteetses ja piisava hapnikutasemega vees;

c) loomi hoitakse liigi vajadustele vastavates temperatuuri- ja valgustingimustes, võttes arvesse geograafilist asukohta;

d) mageveekalade puhul on põhi võimalikult sarnane looduslikele tingimustele;

e) karpkalade puhul on põhjaks looduslik muld.

2. Liikide või nende rühmade asustustihedus on sätestatud XIIIa lisas. Selle hindamisel, milline on asustustiheduse mõju kasvatatavate kalade heaolule, jälgitakse kalade seisundit (nt uimede kahjustused, muud vigastused, kasvukiirus, käitumine ja üldine tervislik seisund) ning veekvaliteeti.

3. Veehoidlad on planeeritud ja ehitatud selliselt, et neis voolava vee kiirus ning nende füsiokeemilised parameetrid kaitsevad loomade tervist ja heaolu ning vastavad loomade käitumisvajadustele.

4. Hoidlate rajamisel, nende asukoha valimisel ja nende käitamisel minimeeritakse loomade väljapääsemise ohtu.

5. Kalade või koorikloomade väljapääsemise korral tuleb võtta asjakohased meetmed, et vähendada mõju kohalikule ökosüsteemile, sh vajaduse korral uuesti kinnipüüdmine. Kõnealuste kasutuste kohta hoitakse alles tõendavad dokumendid.

Artikkel 25g

Veehoidlaid käsitlevad erieeskirjad

1. Keelatud on vesiviljelusloomade tootmisrajatised, mis on kinnise veekasutusega, välja arvatud haudemajad ja edasikasvatusrajatised või mahepõllumajanduslike söödaorganismidena kasutatavate liikide tootmiseks ettenähtud rajatised.

2. Maismaal asuvate kasvatamisüksuste puhul on täidetud järgmised tingimused:

a) läbivoolusüsteemide puhul on võimalik jälgida ja kontrollida nii sisse- kui ka väljavoolava vee kvaliteeti ja voolukiirust;

b) vähemalt viiel protsendil perimeetrist (maapinna ja vee kokkupuuteala) on looduslik taimkate.

3. Meres asuvad hoidlad vastavad järgmistele tingimustele:

a) nende asukohas on piisav vee voolukiirus ja sügavus ning veevahetuse määr, et avaldada merepõhjale ja lähedalasuvale veekogule võimalikult väikest mõju;

b) sumpade planeering, ehitus ja hooldus vastavad tootmiskoha keskkonnatingimustele.

4. Vee kunstlik soojendamine või jahutamine on lubatud üksnes haudemajades ja edasikasvatusrajatistes. Looduslikku puurauguvett võib vee soojendamiseks või jahutamiseks kasutada kõikidel tootmisetappidel.

Artikkel 25h

Vesiviljelusloomade majandamine

1. Vesiviljelusloomi käideldakse võimalikult vähe ja hoolikalt, kasutades nõuetekohaseid seadmeid ja eeskirju käitlemisega seotud stressi ja füüsilise kahju vältimiseks. Sugukarja käitlemisel tekitatakse võimalikult vähe füüsilist kahju ja stressi ning vajaduse korral kasutatakse anesteesiat. Suuruse järgi sorteeritakse võimalikult harva ja vastavalt vajadusele, et tagada kalade heaolu.

2. Kunstliku valguse kasutamisel kohaldatakse järgmisi piiranguid:

a) loomuliku päevavalguse pikendamiseks ei kasutata kunstlikku valgust rohkem kui 16 tundi päevas, välja arvatud paljundamise puhul. Kõnealuse ülempiiri puhul on võetud arvesse geograafilisi tingimusi, kasvatatavate loomade etoloogilisi vajadusi ja üldist tervist;

b) ühelt valgusallikalt teisele ülemineku ajal välditakse valgusintensiivsuse järsku muutmist, kasutades hämardatavaid lampe või taustavalgustust.

3. Aeratsiooni on lubatud kasutada loomade heaolu ja tervise tagamiseks tingimusel, et mehaaniliste aeraatorite puhul kasutatakse eelkõige taastuvatest energiaallikatest saadud energiat.

Kõik sellise kasutamise juhud kantakse vesiviljelustootmist käsitlevasse registrisse.

4. Hapniku kasutamine on lubatud üksnes loomatervishoiunõuetega ning tootmise ja transpordi kriitiliste perioodidega seotud kasutuse puhul järgmiselt:

a) temperatuuri tõusu, atmosfäärirõhu languse või juhusliku reostuse erandjuhud,

b) varude haldamisega seotud mittekorrapärased toimingud, nt proovivõtt ja sorteerimine,

c) kasvatatavate loomade ellujäämise tagamiseks.

Kõnealuste kasutuste kohta hoitakse alles tõendavad dokumendid.

5. Kasutatakse tapmisviise, mille puhul kalad kaotavad teadvuse silmapilkselt ega tunne valu. Optimaalse tapmisviisi valimisel tuleb arvesse võtta kalade eri suurusi väljapüügi ajal ning liikide ja tootmiskohtade vahelisi erinevusi.







4.

jagu

Tõuaretus

Artikkel 25i

Hormoonide keelamine

Hormoonide ja nende derivaatide kasutamine on keelatud.







5.

jagu

Kalade, koorikloomade ja okasnahksete sööt

Artikkel 25j

Sööta käsitlevad üldeeskirjad

Söötmisrežiimide väljatöötamisel võetakse arvesse järgmisi esmatähtsaid tegureid:

a) loomade tervis;

b) kõrge tootekvaliteet, sh toitaineline koostis, millega tagatakse söögikõlbliku lõpptoote kõrge kvaliteet;

c) väike keskkonnamõju.

Artikkel 25k

Lihatoiduliste vesiviljelusloomade sööta käsitlevad erieeskirjad

1. Lihatoiduliste vesiviljelusloomade sööt koosneb eelkõige järgmistest elementidest:

a) vesiviljelusest pärit mahepõllumajanduslikud söödatooted;

b) mahepõllumajandusliku vesiviljeluse jääkidest saadud kalajahu ja kalaõli;

c) kalajahu, kalaõli ja kaladest pärinevad koostisosad, mis on saadud säästva kalanduse raames inimtoiduks püütud kalade jääkidest;

▼M8

d) mahepõllumajanduslikud taimsed ja loomsed söödamaterjalid.

▼M2

2. Kui lõikes 1 osutatud sööt ei ole kättesaadav, võib kuni 31. detsembrini 2014 kestva üleminekuaja jooksul kasutada mittemahepõllumajandusliku vesiviljeluse jääkidest saadud kalajahu ja -õli või inimtoiduks püütud kala jääke. Kõnealune söödamaterjal ei ületa 30 % päevasest söödakogusest.

3. Sööt võib sisaldada mahepõllumajanduslikke taimseid saadusi kuni 60 % ulatuses.

4. Peamiselt mahepõllumajanduslikest allikatest (nt koorikloomade koorikust) saadud astaksantiini võib kasutada lõhe ja forelli söödakoguses nende füsioloogiliste vajaduste piires. Kui mahepõllumajanduslikud allikad puuduvad, võib kasutada astaksantiini looduslikke allikaid (näit. Phaffia pärm).

Artikkel 25l

Teatavate vesiviljelusloomade sööta käsitlevad erieeskirjad

1. XIIIa lisa 6., 7. ja 9. jaos osutatud vesiviljelusloomadele söödetakse tiikides ja järvedes looduslikult leiduvat sööta.

2. Kui lõikes 1. osutatud looduslike söödavarude kogused ei ole piisavad, võib kasutada mahepõllumajanduslikku taimset sööta, mis on soovitatavalt kasvatatud samas kasvanduses, või merevetikaid. Ettevõtjad hoiavad alles lisasööda kasutamise vajadust tõendavad dokumendid.

3. Kui looduslikke söödavarusid lõike 2 kohaselt täiendatakse, siis 7. jaos nimetatud liikide ja 9. jaos nimetatud pangasiuse (Pangasius sp.) söödakogus võib sisaldada kuni 10 % ulatuses kalajahu või -õli, mis pärineb säästvast kalandusest.

Artikkel 25m

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 15 lõike 1 punkti d alapunktis iii osutatud tooted ja ained

▼M8

1. Mahepõllumajanduslikus vesiviljeluses võib kasutada üksnes V lisa 1. osas loetletud mineraalse päritoluga söödamaterjale.

▼M2

2. Söödalisandeid, teatavaid loomasöödana kasutatavaid tooteid ja töötlemise abiaineid võib kasutada juhul, kui need on loetletud VI lisas ning peetakse kinni kõnealuses lisas kehtestatud piirangutest.







6.

jagu

Molluskeid käsitlevad erieeskirjad

Artikkel 25n

Kasvukoht

1. Kahepoolmelisi molluskeid tohib kasvatada samas veepiirkonnas mahepõllumajanduslike merikogerlaste ja merevetikatega. Kõnealust polükultuuri kirjeldatakse säästva majandamise kavas. Kahepoolmelisi molluskeid tohib polükultuuri raames kasvatada ka koos kõhtjalgsete molluskitega (nt ranniklased).

2. Kahepoolmelisi molluskeid toodetakse postide, ujukite või muude selgelt nähtavate märgistega piiritletud aladel ning vajaduse korral piiratakse alad võrgust kottide, sumpade või muude kunstlike vahenditega.

3. Minimeeritakse mahepõllumajanduslike karploomade kasvandustega kaasnevaid riske säilitamise seisukohalt tähtsatele liikidele. Röövloomade püügiks kasutatavad võrgud ei kahjusta sukelduvaid linde.

Artikkel 25o

Vastsete päritolu

1. Väljastpoolt tootmisüksuse piire saadud looduslikke vastseid võib kahepoolmeliste karploomade puhul kasutada eeldusel, et see ei tekita olulist keskkonnakahju ja see on lubatud kohalike õigusaktidega, ning tingimusel, et vastsed pärinevad järgmistest allikatest:

a) limuste kogumisalused, mis ei pea tõenäoliselt talveilma käes vastu, või

b) limuste vastsete looduslikud kolooniad kogumiseks kasutatavatel vahenditel.

Looduslike vastsete kogumisviis, -koht ja -aeg dokumenteeritakse, et oleks võimalik nende jälgitavus kuni kogumispiirkonnani.

Kahepoolmeliste limuste mittemahepõllumajanduslikest haudemajadest saadud vastseid võib siiski viia mahepõllumajanduslikku tootmisüksusesse järgmiste maksimummäärade piires: 80 % 2011. aasta 31. detsembriks, 50 % 2013. aasta 31. detsembriks ja 0 % 2015. aasta 31. detsembriks.

2. Suure hiidaustri (Crassostrea gigas) puhul eelistatakse loomi, mis on aretatud selektiivselt, et vältida kudemist vabas looduses.

Artikkel 25p

Majandamine

1. Tootmisel ei ületa asustustihedus mittemahepõllumajanduslike karploomade asustustihedust asjaomases piirkonnas. Limuseid sorteeritakse, harvendatakse ja nende asustustihedust muudetakse vastavalt biomassile ning selleks, et tagada loomade heaolu ja toote kõrge kvaliteet.

2. Ummistavad organismid kõrvaldatakse mehhaaniliselt või käsitsi ning lastakse vajaduse korral tagasi merre limusekasvandusest piisavalt kaugel. Limuseid võib ummistavate organismide vastaseks kaitseks töödelda lubjalahusega ühe korra tootmistsükli jooksul.

Artikkel 25q

Viljeluseeskirjad

1. Rannakarplaste kasvatamist köitel või muude XIII lisa 8. jaos loetletud meetodite abil võib käsitada mahepõllumajandusliku tootmisena.

2. Molluskite põhjakasvatus on lubatud üksnes tingimusel, et kogumis- ja kasvatuskohtades ei põhjustata olulist keskkonnamõju. Võimalikult väikest keskkonnamõju tõendatakse kasutatavat ala käsitlevas uuringus ja aruandes, mille ettevõtja esitab kontrollorganile või kontrolliasutusele. Aruanne lisatakse säästva majandamise kavasse eraldi peatükina.

Artikkel 25r

Austrite viljeluse erieeskirjad

Lubatud on austrite kasvatamine pukkalustel asuvates kottides. Need või muud austrite hoidmiseks kasutavad süsteemid pannakse üles sellisel viisil, et need ei moodustaks täielikku tõket piki rannikuala. Tootmise optimeerimiseks asetatakse loomad ettevaatlikult alustele, mille asukoha valimisel on arvestatud loodetega. Tootmine peab vastama XIIIa lisa 8. jaos sätestatud kriteeriumidele.







7.

jagu

Taudide ennetamine ja veterinaarravi

Artikkel 25s

Taudide ennetamise üldeeskirjad

1. Loomatervishoiu korraldust käsitlevas kavas vastavalt direktiivi 2006/88/EÜ artiklile 9 on esitatud bioohutusmeetmete ja taudide ennetustavade üksikasjad, sealhulgas kirjalik nõusolek asjaomase tootmisüksusega proportsionaalse tervishoiualase nõustamise kohta vesiviljelusloomade tervishoiu eest vastutavatelt pädevatelt teenistustelt, kes külastavad asjaomast kasvandust vähemalt korra aastas ning kahepoolmeliste limuste puhul vähemalt korra kahe aasta jooksul.

2. Hoidlaid, seadmeid ja riistu puhastatakse ja desinfitseeritakse nõuetekohaselt. Kasutada on lubatud üksnes VII lisa punktides 2.1 ja 2.2 loetletud tooteid.

3. Kasvanduse kasutamata hoidmisega seoses võetakse järgmised meetmed:

a) pädev asutus määrab kindlaks, kas meres asuvate avatud veekasutusega hoidlate kasutamata hoidmine on vajalik, ning asjakohase aja, mida kohaldatakse iga tootmistsükli järel ning mille andmed registreeritakse. Kasutamata hoidmine on soovitatav ka mahutite, kalatiikide ja sumpade kasutamisega seotud muude tootmismeetodite puhul;

b) kasutamata hoidmine ei ole kohustuslik kahepoolmeliste molluskite viljeluse puhul;

c) kasutamata hoidmise ajal tühjendatakse ja desinfitseeritakse sump või muu vesiviljelusloomade tootmisel kasutatav süsteem ning seda hoitakse tühjana kuni uue kasutuselevõtuni.

4. Vajaduse korral eemaldatakse väljaheide, surnud loomad ja söömata jäänud kalasööt viivitamata, et vältida olulist keskkonnakahju veeseisundi kvaliteedile, minimeerida taudiohtu ning vältida putukate või näriliste ligitõmbamist.

5. Ultraviolettvalguse ja osooni kasutus on lubatud üksnes haudemajades ja edasikasvatusrajatistes.

6. Ektoparasiitide bioloogiliseks tõrjeks kasutatakse eelkõige puhtamat kala.

Artikkel 25t

Veterinaarravi

1. Kui tekib terviseprobleem vaatamata ennetusmeetmetele, mis on võetud loomade tervishoiu tagamiseks vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 15 lõike 1 punkti f alapunktile i, võib kasutada veterinaarravi järgmises eelistuse järjekorras:

a) taimedest, loomadest või mineraalidest saadud ainete homöopaatiline lahus;

b) tuimastava mõjuta taimed ja nende ekstraktid ning

c) sellised ained nagu mikroelemendid, metallid, immuunsust suurendavad looduslikud vahendid või lubatud probiootikumid.

2. Teha võib kuni kaks allopaatilise ravi kuuri aastas, välja arvatud juhul, kui on tegemist vaktsineerimistega või kohustuslike haigustõrjeprogrammidega. Lühema kui aastase tootmistsükli puhul on siiski lubatud vaid üks allopaatilise ravi kuur aastas. Kui allopaatilise ravi nimetatud ravikuure ületatakse, ei tohi asjaomaseid vesiviljelusloomi müüa mahepõllumajandustoodetena.

3. Parasiitidevastast ravi, välja arvatud liikmesriikides rakendatavad kohustuslikud tõrjeprogrammid, võib teha kuni kaks korda aastas või korra aastas juhul, kui tootmistsükkel on lühem kui 18 kuud.

4. Allopaatiliste veterinaarravimite kasutuse ja lõike 3 kohase parasiitidevastase ravi (sh kohustuslike haigustõrje- ja kontrolliprogrammide raames tehtav ravi) keeluaeg on kaks korda nii pikk kui seadusega ettenähtud keeluaeg, millele on osutatud direktiivi 2001/82/EÜ artiklis 11, või 48 tundi, kui keeluaega ei ole määratud.

5. Veterinaarravimite kasutusest teatatakse kontrolliasutusele või kontrollorganile enne loomade turustamist mahepõllumajandusliku toodanguna. Töödeldud loomad on selgelt äratuntavad.

▼B







3. PEATÜKK

Töödeldud tooted

Artikkel 26

Töödeldud sööda ja toidu tootmise eeskirjad

1. Lisandid, töötlemise abiained ning muud toidu või sööda töötlemiseks kasutatavad ained ja koostisosad ning rakendatavad töötlemisviisid, nagu suitsutamine, peavad vastama hea tootmistava põhimõtetele.

2. Töödeldud sööta või toitu tootvad ettevõtjad kehtestavad kriitiliste töötlemisetappide süstemaatilisel kindlaksmääramisel põhinevad asjakohased protseduurid ning uuendavad neid.

3. Lõikes 2 osutatud protseduurid peavad alati tagama valmistatavate töödeldud toodete vastavuse mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjadele.

4. Ettevõtjad peavad järgima lõikes 2 osutatud protseduure ja neid rakendama. Eelkõige peavad ettevõtjad:

a) rakendama ettevaatusabinõusid, et vältida lubamatute ainete ja toodetega saastumise ohtu;

b) rakendama sobivaid puhastusmeetmeid, seirama nende tõhusust ja registreerima vastavad toimingud;

c) tagama, et turule ei viidaks mittemahepõllumajanduslikke tooteid mahepõllumajanduslikule tootmismeetodile viitava märgistusega.

5. Kui asjaomases tootmisüksuses valmistatakse või ladustatakse ka mittemahepõllumajanduslikke tooteid, peab ettevõtja lisaks lõigetes 2 ja 4 kehtestatud tingimustele:

a) tegema toiminguid katkematult kogu partii valmistamise ajal eraldi kohas või eraldi ajal mittemahepõllumajanduslike toodetega tehtavatest samalaadsetest toimingutest;

b) ladustama mahepõllumajanduslikke tooteid enne ja pärast toiminguid eraldi kohas või eraldi ajal mittemahepõllumajanduslikest toodetest;

c) teatama sellest kontrolliasutusele või kontrollorganile ning hoidma kättesaadavana kõigi toimingute ja töödeldud koguste registrit;

d) võtma meetmeid, mis on vajalikud, et identifitseerida partiisid ning vältida nende segi- või vahetusseminekut mittemahepõllumajanduslike toodetega;

e) tegema toiminguid mahepõllumajanduslike toodetega ainult pärast tootmisseadmete asjakohast puhastamist.

Artikkel 27

Teatavate toodete ja ainete kasutamine toidu töötlemisel

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 19 lõike 2 punkti b kohaldamisel võib mahepõllumajandusliku toidu töötlemiseks, v.a veinisektori tooted, mille puhul kohaldatakse 3.a peatükki, kasutada ainult järgmisi aineid:

◄

a) käesoleva määruse VIII lisas loetletud ained;

b) toiduainete töötlemisel tavaliselt kasutatavad mikroorganismide preparaadid ja ensüümid; ►M1 toidulisanditena kasutatavad ensüümid peavad siiski olema loetletud VIII lisa A jaos; ◄

c) nõukogu direktiivi 88/388/EMÜ ( 19 ) artikli 1 lõike 2 punkti b alapunktis i ning punktis c määratletud ained ja tooted, mis on kõnealuse direktiivi artikli 9 lõike 1 punkti d ning lõike 2 kohaselt määratletud looduslike lõhna- ja maitseühendite või looduslike lõhna- ja maitsepreparaatidena;

d) liha ja munakoorte tembeldamise värve kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 94/36/EÜ ( 20 ) artikli 2 lõigetega 8 ja 9;

e) joogivett ja soola (põhikomponendid naatriumkloriid või kaaliumkloriid), mida üldiselt kasutatakse toiduainete töötlemisel,

f) mineraale (sh mikroelemente), vitamiine, aminohappeid ja muid mikrotoitaineid ainult ulatuses, mis vastab nende ainete õigusaktides sätestatud kasutusele toiduainetes.

2. Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 23 lõike 4 punkti a alapunktis ii osutatud määra arvutamisel,

a) tuleb VIII lisas loetletud ja lisandi koodnumbri tulbas tärniga tähistatud toidulisandeid arvestada põllumajandusest pärinevate koostisosadena;

b) ei tohi käesoleva artikli lõike 1 punktides b, c, d, e ja f osutatud preparaate ja aineid ega lisandi koodnumbri tulbas tärniga tähistamata toidulisandeid arvestada põllumajandusest pärinevate koostisosadena;

▼M1

c) arvestatakse pärmi ja pärmitooteid alates 31. detsembrist 2013 põllumajandusest pärinevate koostisosadena.

▼B

3. Enne 31. detsembrit 2010 vaadatakse uuesti läbi järgmiste VIII lisas loetletud ainete kasutamine:

(a) naatriumnitriti ja kaaliumnitraadi käsitlemine A jaos, pidades silmas kõnealuste lisaainete kasutamise keelustamist;

(b) vääveldioksiidi ja kaaliummetabisulfiti käsitlemine A jaos;

(c) Gouda, Edami, Maasdammeri juustude, Boerenkaasi, Friese’i ja Leidse Nagelkaasi töötlemiseks kasutatava soolhappe käsitlemine B jaos.

Punktis a osutatud uue läbivaatamisega seoses võetakse arvesse liikmesriikide edusamme nitrititele/nitraatidele ohutute alternatiivide leidmisel ning mahepõllumajandusliku liha töötlejate/tootjate alternatiivset töötlemist ja hügieeni käsitlevate koolituskavade koostamisel.

▼M1

4. Keedetud munade koorte traditsiooniliseks värvidega kaunistamiseks ja teataval perioodil turule viimiseks võib pädev asutus lubada looduslike värvide ja katteainete kasutamist eespool osutatud perioodil. Kuni 31. detsembrini 2013 võib lubada ka raudoksiidide ja -hüdroksiidide sünteetiliste vormide kasutamist. Lubadest teavitatakse komisjoni ja liikmesriike.

Artikkel 27a

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 20 lõike 1 kohaldamisel võib pärmi ning pärmi sisaldavate segude ja saaduste tootmiseks kasutada järgmisi aineid:

a) käesoleva määruse VIII lisa C jaos loetletud ained;

b) käesoleva määruse artikli 27 lõike 1 punktides b ja e osutatud tooted ja ained.

▼B

Artikkel 28

Teatavate põllumajandusest pärinevate mittemahepõllumajanduslike koostisosade kasutamine toidu töötlemisel

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 19 lõike 2 punkti c kohaldamisel võib mahepõllumajandusliku toidu töötlemisel kasutada käesoleva määruse IX lisas loetletud põllumajandusest pärinevaid mittemahepõllumajanduslikke koostisosi.

Artikkel 29

Põllumajandusest pärinevate mittemahepõllumajanduslike toidu koostisosade lubamine liikmesriikide poolt

1. Kui põllumajandusest pärinevat koostisosa ei ole loetletud käesoleva määruse IX lisas, võib seda koostisosa kasutada ainult järgmistel tingimustel:

a) ettevõtja on esitanud liikmesriigi pädevale asutusele kõik nõutavad tõendid selle kohta, et asjaomast koostisosa ei toodeta ühenduses mahepõllumajanduse eeskirjade kohaselt piisavas koguses või seda ei saa importida kolmandatest riikidest;

b) liikmesriigi pädev asutus on andnud ajutise kasutusloa maksimaalselt 12 kuuks, olles eelnevalt kindlaks teinud, et ettevõtja on pidanud ühenduses asuvate tarnijatega vajalikul määral ühendust, et veenduda, et nõutava kvaliteediga asjaomaseid koostisosi ei ole saadaval;

c) asjaomase koostisosa kasutusluba ei ole otsustatud kehtetuks tunnistada lõigete 3 või 4 kohaselt.

Liikmesriik võib punktis b ettenähtud kasutusluba pikendada 12 kuu võrra kuni kolm korda.

2. Pärast lõikes 1 nimetatud kasutusloa andmist edastab liikmesriik viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile järgmised andmed:

a) kasutusloa väljaandmise kuupäev ning pikendatud loa puhul selle esmakordse väljaandmise kuupäev;

b) loaomaniku nimi, aadress, telefoni- ja vajaduse korral faksinumber ning elektronposti aadress; loa välja andnud ametiasutuse kontaktisiku nimi ja aadress;

c) asjaomase põllumajandusest pärineva koostisosa nimetus ning vajaduse korral täpne kirjeldus ja kvaliteedinõuded;

d) toodete tüüp, mille valmistamiseks taotletavat koostisosa vajatakse;

e) vajaminevad kogused ja nende põhjendus;

f) alavarustatuse põhjused ja eeldatav kestus;

g) liikmesriigi poolt teistele liikmesriikidele ja komisjonile kõnealuse teatise saatmise kuupäev. Komisjon ja/või liikmesriigid võivad käesolevad andmed avaldada.

3. Kui liikmesriigi poolt komisjonile või kasutusloa andnud liikmesriigile esitatud märkustest selgub, et varud on alavarustatuse ajal kasutamiseks kättesaadavad, siis kaalub liikmesriik kasutusloa kehtetuks tunnistamist või selle kehtivusaja lühendamist ning teatab võetud või kavandatavatest meetmetest komisjonile ja teistele liikmesriikidele viieteistkümne tööpäeva jooksul alates info saamise kuupäevast.

4. Liikmesriigi nõudmisel või komisjoni algatusel esitatakse juhtum uurimiseks määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 37 kohaselt loodud komiteele. Kõnealuse artikli lõikes 2 ettenähtud korras võib teha otsuse kasutusloa kehtetuks tunnistamise või selle kehtivusaja muutmise kohta või vajaduse korral asjaomase koostisosa IX lisasse kandmise kohta.

5. Lõike 1 teises lõigus osutatud pikendamise korral kohaldatakse lõigetes 2 ja 3 sätestatud menetlusi.

▼M2

Artikkel 29a

Merevetikaid käsitlevad erisätted

1. Kui lõpptoode on värsked merevetikad, kasutatakse äsja väljapüütud merevetikate loputamiseks merevett.

Kui lõpptoode on veetustatud merevetikad, võib loputamiseks kasutada ka joogivett. Soola kasutamine niiskuse eemaldamiseks on lubatud.

2. Merevetikate kuivatamine leekidega, mis vetikatega vahetult kokku puutuvad, on keelatud. Kuivatamisel kasutatavad köied või muud riistad on puhtad ummistamisvastastest kemikaalidest ja puhastus- või desinfitseerimisainetest, välja arvatud juhul, kui toode on VII lisas selleks otstarbeks ette nähtud.

▼M7







3.a PEATÜKK

Veinivalmistamise erieeskirjad

Artikkel 29b

Kohaldamisala

1. Käesoleva peatükiga kehtestatakse määruse (EÜ) nr 1234/2007 ( 21 ) artikli 1 lõike 1 punktis l nimetatud veinisektori toodete mahetootmise erieeskirjad.

2. Kui käesolevas peatükis ei ole sõnaselgelt sätestatud teisiti, kohaldatakse komisjoni määrusi (EÜ) nr 606/2009 ( 22 ) ja (EÜ) nr 607/2009 ( 23 ).

Artikkel 29c

Teatavate toodete ja ainete kasutamine

1. Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 19 lõike 2 punkti a kohaldamisel valmistatakse veinisektori tooted mahepõllumajanduslikust toorainest.

2. Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 19 lõike 2 punkti b kohaldamisel tohib veinisektori toodete valmistamiseks, sealhulgas veinivalmistamise protsesside ja tavade puhul, kasutada üksnes tooteid ja aineid, mis on loetletud osutatud määruse VIIIa lisas, arvestades tingimusi ja piiranguid, mis on esitatud määrustes (EÜ) nr 1234/2007 ja (EÜ) nr 606/2009 ning eriti viimati nimetatud määruse I lisa A osas.

3. Käesoleva määruse VIIIa lisas loetletud tooteid ja aineid, mis on märgitud tärniga ja on saadud mahepõllumajanduslikust toorainest, kasutatakse juhul, kui need on kättesaadavad.

Artikkel 29d

Veinivalmistustavad ja piirangud

1. Piiramata artikli 29c ja käesoleva artikli lõigetes 2–5 esitatud konkreetsete keeldude ja piirangute kohaldamist, on lubatud üksnes sellised veinivalmistamise tavad, protsessid ja töötlused, mida kasutati enne 1. augustit 2010, arvestades piiranguid, mis on ette nähtud määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklites 120c ja 120d ning määruse (EÜ) nr 606/2009 artiklites 3, 5–9 ja 11–14, samuti nimetatud määruste lisades.

2. Keelatud on kasutada järgmisi veinivalmistamise tavasid, protsesse ja töötlusi:

a) osaline kontsentreerimine jahutamisega, vastavalt määruse (EÜ) nr 1234/2007 XVa lisa B jao punkti 1 alapunktile c;

b) vääveldioksiidi kõrvaldamine füüsikaliste protsessidega, vastavalt määruse (EÜ) nr 606/2009 I lisa A osa punktile 8;

c) töötlemine elektrodialüüsiga veini viinhappelise stabiliseerimise tagamiseks, vastavalt määruse (EÜ) nr 606/2009 I lisa A osa punktile 36;

d) veini osaline alkoholitustamine, vastavalt määruse (EÜ) nr 606/2009 I lisa A osa punktile 40;

e) töötlemine katioonivahetajatega veini viinhappelise stabiliseerimise tagamiseks, vastavalt määruse (EÜ) nr 606/2009 I lisa A osa punktile 43.

3. Järgmiste veinivalmistamise tavade, protsesside ja töötluste kasutamine on lubatud järgmistel tingimustel:

a) kuumtöötlemisel vastavalt määruse (EÜ) nr 606/2009 I lisa A osa punktile 2 ei tohi temperatuur olla kõrgem kui 70 °C;

b) tsentrifuugimisel ja filtrimisel, kas inertse filtreerimisainega või ilma, vastavalt määruse (EÜ) nr 606/2009 I lisa A osa punktile 3 ei tohi pooride läbimõõt olla väiksem kui 0,2 mikromeetrit.

4. Järgmiste veinivalmistamise tavade, protsesside ja töötluste kasutamise vaatab komisjon uuesti läbi enne 1. augustit 2015 selleks, et nende kasutamine järk-järgult lõpetada või seda veelgi piirata:

a) kuumtöötlemised, nagu on viidatud määruse (EÜ) nr 606/2009 I lisa A osa punktis 2;

b) ioonivahetusvaikude kasutamine, nagu on viidatud määruse (EÜ) nr 606/2009 I lisa A osa punktis 20;

c) pöördosmoos määruse (EÜ) nr 1234/2007 XVa lisa B jao punkti 1 alapunkti b kohaselt.

5. Määrustes (EÜ) nr 1234/2007 või (EÜ) nr 606/2009 ette nähtud veinivalmistamise tavade, protsesside ja töötluste iga muudatust, mis tehakse pärast 1. augustit 2010, tohib maheveini tootmisel kohaldada alles pärast selliste meetmete vastuvõtmist, mis on vajalikud määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 19 lõikes 3 ette nähtud tootmiseeskirjade rakendamiseks, ja vajaduse korral pärast osutatud määruse artikli 21 kohast hindamisprotsessi.

▼B







4. PEATÜKK

Toodete kogumine, pakendamine, transportimine ja ladustamine

Artikkel 30

Toodete kogumine ja transportimine ettevalmistusüksustesse

Ettevõtjad võivad koguda mahepõllumajanduslikke ja mittemahepõllumajanduslikke tooteid samaaegselt ainult juhul, kui võetakse asjakohased meetmed, et ära hoida nende segi- või vahetusseminek mittemahepõllumajanduslike toodetega ja tagada mahepõllumajanduslike toodete identifitseerimine. Ettevõtja hoiab toodete kogumispäevade, -tundide, -ahela ning vastuvõtukuupäevade ja -aegadega seotud teabe kontrollorganile või kontrolliasutusele kättesaadavana.

Artikkel 31

Toodete pakendamine ja transport teistesse ettevõtetesse või üksustesse

1. Ettevõtjad peavad tagama, et mahepõllumajanduslikke tooteid transporditakse teistesse üksustesse, sh hulgi- ja jaemüüjatele, ainult asjakohastes pakendites, konteinerites või sõidukites, mis on suletud viisil, mis ei võimalda pitserit muutmata või rikkumata asendada sisu teise tootega, ning on varustatud etiketiga, millele, ilma et see piiraks õigusaktidele vastavate muude märgiste kasutamist, on märgitud:

a) ettevõtja või juhul, kui tegemist on eri isikuga, toote omaniku või müüja nimi ja aadress;

b) toote nimetus või segasööda kirjeldus, millele on lisatud viide mahepõllumajanduslikule tootmismeetodile;

c) ettevõtjat kontrolliva kontrollorgani või kontrolliasutuse nimi ja/või koodnumber ning

d) vajaduse korral partii tähis vastavalt märgistussüsteemile, mis on kinnitatud kas riigi tasandil või on kokku lepitud kontrollorgani või kontrolliasutusega ning võimaldab seostada partii punktis 66 nimetatud raamatupidamisaruannetega.

Esimese lõigu punktides a kuni d osutatud andmed võib esitada ka saatedokumendil, kui on kindel, et kõnealust dokumenti saab vaieldamatult seostada toote pakendi, konteineri või sõidukiga. Saatedokumenti on märgitud tarnija ja/või transportija andmed.

2. Pakendeid, konteinereid või sõidukeid ei ole vaja sulgeda, kui:

a) transport toimub ettevõtja ja teise ettevõtja vahel, kelle mõlema suhtes kehtib mahepõllumajanduse kontrollisüsteem, ning

b) toodetele on lisatud dokument, mis sisaldab lõikes 1 ettenähtud teavet, ning

c) nii lähetav kui ka vastuvõttev ettevõtja hoiavad selliseid transporditoiminguid käsitlevaid dokumente selliste transporditoimingute kontrollorgani või kontrolliasutuse jaoks kättesaadavana.

Artikkel 32

Sööda transportimist teistesse tootmis- või ettevalmistusüksustesse või ladustamisruumidesse käsitlevad erieeskirjad

Lisaks artiklis 31 sätestatud nõuetele peavad ettevõtjad sööda transportimisel teistesse tootmis- või ettevalmistusüksustesse või ladustamisruumidesse tagama järgmiste tingimuste täitmise:

a) transpordi ajal peavad mahepõllumajanduslikult toodetud sööt, üleminekuperioodi sööt ja mittemahepõllumajanduslik sööt olema tõhusalt füüsiliselt eraldatud;

b) sõidukeid ja/või konteinereid, millega on transporditud mittemahepõllumajanduslikke tooteid, kasutatakse mahepõllumajandustoodete transportimiseks tingimusel, et: i) enne mahepõllumajandustoodete transportimist on kasutatud asjakohaseid puhastusmeetmeid, mille tõhusus on kontrollitud; ettevõtjad peavad need toimingud kirjalikult fikseerima; ii) olenevalt artikli 88 lõike 3 kohaselt hinnatud riskidest rakendatakse kõiki asjakohaseid meetmeid ning vajaduse korral peavad ettevõtjad tagama, et mittemahepõllumajanduslikke tooteid ei saadetaks turule mahepõllumajandustootmisele viitava märgisega; iii) ettevõtja peab hoidma selliseid transporditoiminguid käsitlevaid dokumente kontrollorganile või kontrolliasutusele kättesaadavana;

c) mahepõllumajandusliku sööda lõpptoote transport tuleb muude lõpptoodete transpordist füüsiliselt või ajaliselt eraldada;

d) transpordi ajal tuleb nii toodete algkogus kui ka teekonna vältel iga kohaletoimetatav kogus kirjalikult fikseerida.

▼M2

Artikkel 32a

Eluskalade vedu

1. Eluskalade veoks kasutatakse sobivaid mahuteid, mis on täidetud puhta veega, mille temperatuur ja lahustunud hapniku sisaldus vastavad kalade vajadustele.

2. Mahutid puhastatakse, desinfitseeritakse ning loputatakse põhjalikult enne nende kasutamist mahepõllumajanduslike kalade ja kalatoodete veoks.

3. Stressi vähendamiseks võetakse ettevaatusabinõusid. Veo ajal ei tohi loomkoormus ulatuda tasemeni, mis avaldab liikidele kahjulikku mõju.

4. Lõigete 1–3 rakendamist tõendavad dokumendid hoitakse alles.

▼B

Artikkel 33

Toodete vastuvõtmine teistest üksustest või ettevõtetest

Mahepõllumajandustoote vastuvõtmisel peab ettevõtja vastaval nõudmisel kontrollima pakendi või konteineri suletust ja artiklis 31 sätestatud märgiste olemasolu.

Ettevõtja peab kontrollima, kas artiklis 31 osutatud etiketile märgitud teave vastab saatedokumentides sisalduvale teabele. Sellise kontrolli tulemus peab olema sõnaselgelt märgitud artiklis 66 nimetatud raamatupidamisdokumentides.

Artikkel 34

Erieeskirjad toodete vastuvõtmise kohta kolmandast riigist

Mahepõllumajandustooted imporditakse kolmandast riigist asjakohastes pakendites või konteinerites, mis on suletud viisil, mis ei võimalda nende sisu asendada teise tootega, ning on varustatud eksportija etiketiga ning muude märgiste ja numbritega, mis võimaldavad partiid identifitseerida, ning vajadusel kolmandatest riikidest importimise puhul väljaantud kontrollisertifikaadiga.

Kolmandast riigist imporditud mahepõllumajandustoote vastuvõtmisel peab esimene kaubasaaja kontrollima pakendi või konteineri suletust ning määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 33 kohaselt imporditud toodete puhul kontrollima, kas kõnealuses artiklis nimetatud sertifikaat hõlmab saadetises sisalduvat tooteliiki. Kõnealuse kontrollimise tulemus peab olema sõnaselgelt märgitud käesoleva määruse artiklis 66 nimetatud raamatupidamisdokumentides.

Artikkel 35

Toodete ladustamine

1. Toodete ladustamisalade haldamisel peab olema tagatud partiide identifitseerimine ning tuleb ära hoida toodete segiminek või saastumine toodete ja/või ainetega, mis ei vasta mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjadele. Mahepõllumajandustooted peavad olema igal ajal selgelt identifitseeritavad.

▼M2

2. Mahepõllumajanduslike taimsete ja loomsete saaduste ning merevetikate ja vesiviljelusloomade tootmisüksustes on keelatud ladustada muid sisendtooteid peale käesoleva määruse alusel lubatud toodete.

3. Allopaatiliste veterinaarravimite ja antibiootikumide ladustamine on ettevõtetes lubatud tingimusel, et need on välja kirjutanud veterinaararst seoses määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 14 lõike 1 punkti e alapunktis ii või artikli 15 lõike 1 punkti f alapunktis ii osutatud raviga, et nende ladustamiskoht on järelevalve all ning et need kantakse käesoleva määruse artiklis 76 osutatud loomade registrisse või vajaduse korral vesiviljeluse tootmist käsitlevasse registrisse, millele on osutatud käesoleva määruse artiklis 79b.

▼B

4. Kui ettevõtja käitleb nii mittemahepõllumajanduslikke kui ka mahepõllumajanduslikke tooteid ja viimaseid ladustatakse ladustamisrajatistes, kus ladustatakse ka teisi põllumajandustooteid või toiduaineid:

a) tuleb mahepõllumajandustooted hoida teistest põllumajandustoodetest ja/või toiduainetest eraldi;

b) tuleb võtta kõik vajalikud meetmed, et identifitseerida partiisid ning vältida nende segi- või vahetusseminekut mittemahepõllumajanduslike toodetega;

c) enne mahepõllumajandustoodete ladustamist on kasutatud kohaseid puhastusmeetmeid, mille tõhusus on kontrollitud; ettevõtjad peavad need toimingud kirjalikult fikseerima.







5. PEATÜKK

Üleminekueeskirjad

Artikkel 36

Taimed ja taimsed saadused

1. Taimede või taimsete saaduste mahepõllumajanduslikena käsitamiseks on maatükkide suhtes kohaldatud määruse (EÜ) nr 834/2007 artiklites 9, 10, 11 ja 12 ning käesoleva määruse 1. peatükis osutatud tootmiseeskirju ja vajaduse korral käesoleva määruse 6. peatükis sisalduvaid erandlikke tootmiseeskirju vähemalt kaheaastase üleminekuaja jooksul enne külvi või rohumaa või mitmeaastaste söödataimede puhul vähemalt kaks aastat enne nende kasutamist mahepõllumajandusliku söödana või muude mitmeaastaste taimede kui söödataimede puhul vähemalt kolm aastat enne mahepõllumajandustoodete esimest koristust.

2. Pädev asutus võib tagasiulatuvalt otsustada, et üleminekuperioodi hulka kuulus varasem periood, mil:

a) maatükkidel rakendati vastavalt määrusele (EÜ) nr 1257/99 või määrusele (EÜ) nr 1698/2005 rakendatud programmis või muus ametlikus programmis määratletud meetmeid, kui asjaomaste meetmetega on tagatud, et asjaomastel maatükkidel ei ole kasutatud mahepõllumajanduslikus tootmises lubamatuid tooteid, või

b) maatükid olid looduslikud või põllumajanduslikud alad, mida ei töödeldud mahepõllumajanduslikus tootmises lubamatute toodetega.

Esimese lõigu punktis b osutatud perioodi võib tagasiulatuvalt arvesse võtta ainult juhul, kui pädevale asutusele on esitatud piisavad tõendid, mis võimaldavad asutusel veenduda, et tingimused olid täidetud vähemalt kolme aasta jooksul.

3. Pädev asutus võib teatavatel juhtudel, kui maa on olnud saastunud mahepõllumajanduslikus tootmises lubamatute toodetega, otsustada pikendada lõikes 1 sätestatud üleminekuperioodi.

4. Maatükkide puhul, millel on juba mahepõllumajandusele üle mindud või kus üleminek on pooleli ja mida töödeldakse mahepõllumajanduslikus tootmises lubamatu tootega, võivad liikmesriigid lühendada lõikes 1 osutatud üleminekuperioodi kahel järgmisel juhul:

a) maatükid, mida on töödeldud mahepõllumajanduslikus tootmises lubamatu tootega liikmesriigi pädeva asutuse kehtestatud kohustusliku haiguste või kahjurite tõrje meetme raames;

b) maatükid, mida on töödeldud mahepõllumajanduslikus tootmises lubamatu tootega liikmesriigi pädeva asutuse heaks kiidetud teaduslike katsete raames.

Esimese lõigu punktides a ja b sätestatud juhtudel võetakse üleminekuperioodi kindlaksmääramisel arvesse järgmisi tegureid:

a) asjaomase toote lagunemisprotsess peab tagama, et üleminekuperioodi lõpuks sisaldab muld ja mitmeaastaste taimede puhul taim jääkaineid tähtsusetus koguses;

b) töötlemisele järgnevat saaki ei tohi müüa mahepõllumajandusliku tootmise meetodile viidates.

Asjaomane liikmesriik peab oma otsusest nõuda kohustuslikke meetmeid teavitama teisi liikmesriike ja komisjoni.

▼M2

Artikkel 36a

Merevetikad

1. Merevetikate väljapüügikoha üleminekuaeg on kuus kuud.

2. Merevetikate tootmisüksuse üleminekuaeg on vähemalt kuus kuud või pikema kui kuuekuuse tootmistsükli puhul selle kogukestus.

▼B

Artikkel 37

Mahepõllumajandusliku loomakasvatusega seotud maad käsitlevad spetsiifilised üleminekueeskirjad

1. Käesoleva määruse artiklis 36 osutatud üleminekueeskirju kohaldatakse selle tootmisüksuse kogu ala suhtes, kus loomasööta toodetakse.

2. Olenemata lõike 1 sätetest võib üleminekuperioodi lühendada ühele aastale mittetaimtoiduliste liikide kasutatavate karjamaade ja vabaõhualade puhul. Kõnealust perioodi võib lühendada kuuele kuule, kui asjaomast maad ei ole viimase aasta jooksul töödeldud mahepõllumajanduslikus tootmises lubamatute toodetega.

Artikkel 38

Loomad ja loomakasvatussaadused

1. Kui ettevõttesse on toodud mittemahepõllumajanduslikke loomi kooskõlas määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 14 lõike 1 punkti a alapunktiga ii ning kooskõlas käesoleva määruse artikliga 9 ja/või artikliga 42 ning kui loomakasvatussaadusi kavatsetakse müüa mahepõllumajandustoodetena, peab määruse (EÜ) nr 834/2007 artiklites 9, 10, 11 ja 14 ning käesoleva määruse II jaotise 2. peatükis ja vajaduse korral artiklis 42 ettenähtud eeskirju olema täidetud vähemalt:

a) 12 kuud hobuslaste ja veiste (kaasa arvatud pühvli- ja piisoniliigid) liha tootmise puhul, kuid mitte vähem kui loomade kolmveerandi eluea ulatuses;

b) 6 kuud väikemäletsejate ja sigade puhul ning piima tootmiseks kasutatavate loomade puhul;

c) 10 nädalat alla kolme päeva vanustena sissetoodud kodulindude liha tootmise puhul;

d) 6 nädalat munade tootmiseks kasutatavate kodulindude puhul.

2. Kui üleminekuaja alguses on ettevõttes mittemahepõllumajanduslikke loomi kooskõlas määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 14 lõike 1 punkti a alapunktiga iii, võib neist saadud tooteid käsitada mahepõllumajanduslikena kogu tootmisüksuse üheaegse ülemineku puhul, mis hõlmab elusloomi, karjamaid ja/või loomasööda kasvatamiseks kasutatavaid maa-alasid. Üleminekuaja kogupikkust olemasolevate loomade ja nende järglaste, karjamaade ja/või loomasööda kasvatamiseks kasutatava maa puhul võib lühendada 24 kuuni, kui loomi söödetakse põhiliselt tootmisüksuse toodetega.

3. Mesindustooteid võib mahepõllumajandusmeetodile viidates müüa ainult juhul, kui mahepõllumajandusliku tootmise eeskirju on täidetud vähemalt aasta jooksul.

4. Käesoleva määruse artikli 9 lõike 5 rakendamisel mesilate suhtes üleminekuaega ei kohaldata.

5. Üleminekuajal tuleb vaha asendada mahepõllumajanduslikust mesindusest pärineva vahaga.

▼M2

Artikkel 38a

Vesiviljelusloomade tootmine

1. Vesiviljeluse tootmisüksuste, sh olemasolevate vesiviljelusloomade tootmise üksuste suhtes kohaldatakse järgmisi üleminekuaegu:

a) 24 kuud rajatiste puhul, mida ei saa veest tühjendada, puhastada ega desinfitseerida;

b) 12 kuud rajatiste puhul, mis on veest tühjendatud või kasutamata hoitud;

c) 6 kuud rajatiste puhul, mis on veest tühjendatud, puhastatud ja desinfitseeritud;

d) 3 kuud avatud veekasutusega rajatiste, sealhulgas kahepoolmeliste molluskite kasvatamiseks kasutatavate rajatiste puhul.

2. Pädev asutus võib tagasiulatuvalt otsustada, et üleminekuaeg hõlmab ka varasemat perioodi, mille puhul on olemas dokumendid selle kohta, et asjaomaseid rajatisi ei töödeldud või need ei puutunud kokku mahepõllumajanduslikus to