1997R1466 — ET — 27.07.2005 — 001.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:









▼B

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 1466/97,

7. juuli 1997,

eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta







EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli ►M1 99 ◄ lõiget 5, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, ( 1 ) toimides kooskõlas asutamislepingu artiklis 189c sätestatud menetlusega ( 2 ) ning arvestades, et: 1) stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva kasvu tingimuste tugevdamise vahendiks; 2) stabiilsuse ja kasvu pakt koosneb käesolevast määrusest, mille eesmärk on tugevdada järelevalvet eelarveseisundi üle ja järelevalvet majanduspoliitika üle ja selle kooskõlastamist, nõukogu määrusest (EÜ) nr 1467/97, ( 3 )mille eesmärk on kiirendada ja selgitada ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamist, ning Euroopa Ülemkogu 17. juuni 1997. aasta resolutsioonist stabiilsuse ja kasvu pakti kohta, ( 4 ) milles antakse kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikliga D kindlad poliitilised juhised stabiilsuse ja kasvu pakti rangeks ja õigeaegseks rakendamiseks, eelkõige tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärgist kinnipidamiseks, milleks kõik liikmesriigid on kohustunud, ning võtmaks eelarve suhtes oma stabiilsus- ja lähenemisprogrammide eesmärkide saavutamiseks vajalikke vastumeetmeid siis, kui neil on teavet, mis osutab tegelikule või eeldatavale olulisele kõrvalekaldele eelarve keskpika perioodi eesmärgist; 3) majandus- ja rahaliidu (EMU) kolmandas etapis lasub liikmesriikidel vastavalt asutamislepingu artiklile 104c selge kohustus vältida ülemääraseid valitsemissektori eelarvepuudujääke; asutamislepingu protokolli nr 11 (teatavate Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga seotud sätete kohta) artikli 5 kohaselt ei kohaldata artikli 104c lõiget 1 Ühendkuningriigi suhtes, välja arvatud siis, kui ta siirdub kolmandasse etappi; artikli 109e lõike 4 kohast kohustust üritada vältida ülemääraseid eelarvepuudujääke kohaldatakse Ühendkuningriigi suhtes ka edaspidi; 4) tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärgist kinnipidamine võimaldab liikmesriikidel tegeleda tavapäraste tsükliliste kõikumistega, hoides valitsemissektori eelarvepuudujäägi 3 % piires SKT kontrollväärtusest; 5) artikli ►M1 99 ◄ lõigetes 3 ja 4 sätestatud mitmepoolset järelevalvemenetlust on vaja täiendada varajase hoiatamise süsteemiga, mille põhjal nõukogu hoiatab liikmesriiki varajases etapis, et eelarve korrigeerimiseks on vaja võtta vajalikud meetmed, vältimaks valitsemissektori eelarvepuudujäägi muutumist ülemääraseks; 6) artikli ►M1 99 ◄ lõigetes 3 ja 4 sätestatud mitmepoolse järelevalvemenetluse põhjal tuleks peale selle jätkata majanduslike arengute täieulatuslikku jälgimist igas liikmesriigis ja ühenduses, samuti majanduspoliitika järjepidevust artikli ►M1 99 ◄ lõikes 2 nimetatud majandusalaste üldsuuniste suhtes; nende arengute jälgimiseks on teave vaja esitada stabiilsus- ja lähenemisprogrammide kujul; 7) lähenemisprogrammides on vaja ära kasutada majandus- ja rahaliidu esimese kahe etapi jooksul omandatud kasulikud kogemused; 8) ühisraha vastuvõtnud liikmesriigid, edaspidi “osalevad liikmesriigid”, on kooskõlas artikliga 109j saavutanud püsiva lähenemise kõrgema taseme, eriti valitsemissektori püsiva finantsseisundi; püsiva eelarveseisundi säilitamine nendes liikmesriikides on vajalik toetamaks hindade stabiilsust ja tugevdamaks toodangu ja tööhõive püsivat kasvu; osalevad liikmesriigid peavad esitama keskpika perioodi programmid, edaspidi “stabiilsusprogrammid”; on vaja määratleda selliste programmide põhisisu; 9) liikmesriigid, kes ei võta ühisraha vastu, edaspidi “mitteosalevad liikmesriigid”, peavad rakendama tegevuspoliitikat, mille eesmärk on püsiva lähenemise kõrge tase; need liikmesriigid peavad esitama keskpika perioodi programmid, edaspidi “lähenemisprogrammid”; on vaja määratleda selliste lähenemisprogrammide põhisisu; 10) Euroopa Ülemkogu andis oma 16. juuni 1997. aasta resolutsioonis vahetuskursimehhanismi loomise kohta majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis ranged poliitilised juhised, mille alusel luuakse vahetuskursimehhanism EMU kolmandas etapis, edaspidi “ERM2”; ERM2ga liituvate mitteosalevate liikmesriikide vääringutel on keskkurss euro suhtes, mis annab võrdluspunkti nende tegevuspoliitika adekvaatsuse hindamiseks; ERM2 aitab neid ja euro vastuvõtnud liikmesriike kaitsta õigustamatu surve eest valuutaturgudel; nõuetekohase järelevalve võimaldamiseks nõukogus esitavad mitteosalevad liikmesriigid, kes ERM2ga ei liitu, sellest hoolimata oma tegevuspoliitika stabiilsusele suunatud lähenemisprogrammide raames, vältides seeläbi reaalse vahetuskursi moonutusi ja nominaalse vahetuskursi ülemäärast kõikumist; 11) majanduse põhialuste pidev lähenemine on vahetuskursi püsiva stabiilsuse eeltingimus; 12) stabiilsusprogrammide ja lähenemisprogrammide esitamiseks ja nende ajakohastamiseks on vaja kehtestada ajakava; 13) selguse ja teabel põhineva avaliku arutelu huvides peavad liikmesriigid oma stabiilsusprogrammid ja lähenemisprogrammid avalikustama; 14) stabiilsusprogrammide ja lähenemisprogrammide ning eelkõige nende eelarve keskpika perioodi eesmärgi või sellele eesmärgile suunatud kohandamiskava kontrollimisel ja jälgimisel peaks nõukogu arvesse võtma iga liikmesriigi majanduse asjakohaseid tsüklilisi ja ülesehituslikke tunnusjooni; 15) selles kontekstis tuleks erilist tähelepanu pöörata eelarveseisundi olulistele kõrvalekalletele eelarve tasakaalulähedastest või ülejäägilistest eesmärkidest; on vaja, et nõukogu annaks varajase hoiatuse, vältimaks liikmesriigi valitsemissektori eelarvepuudujäägi muutumist ülemääraseks; jätkuvate kõrvalekallete korral eelarvest on asjakohane, et nõukogu tõhustab oma soovitamisviisi ja avalikustab soovituse; mitteosalevatele liikmesriikidele võib nõukogu anda soovitusi meetmete osas, mida tuleb võtta, et tõhustada nende lähenemisprogramme; 16) nii lähenemis- kui ka stabiilsusprogrammide tulemusena täidetakse artiklis 104c nimetatud majandusliku lähenemise tingimused, ning arvestades, et: ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:







1. JAGU

EESMARK JA MÕISTED

Artikkel 1

Käesoleva määrusega sätestatakse eeskirjad, mis reguleerivad stabiilsusprogrammide ja lähenemisprogrammide sisu, esitamist, kontrollimist ja jälgimist osana nõukogu teostatavast mitmepoolsest järelevalvest, etvarajases etapis vältida valitsemissektori ülemääraste eelarvepuudujääkide tekkimist ja edendada järelevalvet majanduspoliitika üle ja selle kooskõlastamist.

Artikkel 2

Käesoleva määruse kohaldamisel tähendavad “osalevad liikmesriigid” neid liikmesriike, kes võtsid ühisraha vastu kooskõlas asutamislepinguga ja “mitteosalevad liikmesriigid” neid, kes ei ole ühisraha vastu võtnud.

▼M1







1 A. JAGU

EELARVE KESKPIKA PERIOODI EESMÄRGID

Artikkel 2a

Iga liikmesriigil peab olema eelarveseisundi osas eraldi keskpika perioodi eesmärk. Need riigipõhised eelarve keskpika perioodi eesmärgid võivad erineda tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundi nõudest. Kõnealused eesmärgid näevad 3 % puudujäägi kontrollväärtuse suhtes ette kindlusvaru, tagavad kiire arengu jätkusuutlikkuse suunas ning seda kõike arvestades varuvad eelarvelist tegutsemisruumi, võttes eelkõige arvesse riiklike investeeringute tegemise vajadust.

Sellest tulenevalt määratakse euroala liikmesriikide ja vahetuskursimehhanismiga ühinenud liikmesriikide riigipõhised eelarve keskpika perioodi eesmärgid kindlaks vahemikus (alates kuni – 1 % SKTst ning tasakaal või ülejääk), võttes arvesse tsükliliselt korrigeeritud eelarveseisundit ning arvestamata ühekordseid ja ajutisi meetmeid.

Liikmesriikide eelarve keskpika perioodi eesmärke võidakse läbi vaadata oluliste struktuurireformide elluviimise korral ning igal juhul iga nelja aasta järel.

▼B







2. JAGU

STABIILSUSPROGRAMMID

Artikkel 3

1. Iga osalev liikmesriik edastab nõukogule ja komisjonile mitmepoolse järelevalve korrapäraseks teostamiseks vastavalt asutamislepingu artiklile ►M1 99 ◄ vajaliku teabe stabiilsusprogrammi kujul, mis on põhialuseks hindade stabiilsusele ning töökohtade loomist soodustavale tugevale ja püsivale kasvule.

2. Stabiilsusprogramm sisaldab järgmist teavet:

▼M1

a) eelarve keskpika perioodi eesmärk, kohandamiskava asjaomase eesmärgiks seatud valitsemissektori ülejäägi või puudujäägi saavutamiseks ning valitsemissektori võlamäära eeldatav areng;

▼B

b) majanduse eeldatava arengu põhiprognoosid ja stabiilsusprogrammi elluviimisega seotud tähtsamad majanduslikud muutujad nagu valitsussektori investeerimiskulutused, reaalse sisemajanduse kogutoodangu (SKT) kasv, tööhõive tase ja inflatsioon;

▼M1

c) programmi eesmärkide saavutamiseks võetud või ettepandud eelarvealaste ja muude majanduspoliitikaga seotud meetmete üksikasjalik kvantitatiivne hinnang, mis hõlmab selliste oluliste struktuurireformide üksikasjalikku kulude ja tulude analüüsi, mis toovad pikemas perspektiivis kaasa otsese kokkuhoiu, sealhulgas potentsiaalse majanduskasvu suurendamise kaudu;

▼B

d) analüüs sellest, kuidas muutused majanduse arengu põhiprognoosides mõjutaksid eelarve- ja võlaseisundit;

▼M1

e) kui see on asjakohane, põhjused, miks kaldutakse kõrvale eelarve keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks nõutud kohandamiskavast.

▼B

3. Lõike 2 punktides a ja b nimetatud valitsemissektori eelarvete ülejäägi/puudujäägi suhte ja võla suhte areng ning majanduse arengu põhiprognoosid esitatakse igal aastal ja need hõlmavad nii käesolevat ja eelnenud aastat kui ka vähemalt kolme järgnevat aastat.

Artikkel 4

1. Stabiilsusprogrammid esitatakse enne 1. märtsi 1999. Seejärel esitatakse ajakohastatud programmid igal aastal. Hilisemas etapis ühisraha vastuvõtnud liikmesriik esitab stabiilsusprogrammi kuue kuu jooksul alates nõukogu otsusest selle liikmesriigi liitumise kohta ühisrahaga.

2. Liikmesriigid avalikustavad oma stabiilsusprogrammid ja ajakohastatud programmid.

Artikkel 5

▼M1

1. Komisjoni ja asutamislepingu artikliga 114 loodud komitee hinnangute põhjal käsitleb nõukogu asutamislepingu artikli 99 kohase mitmepoolse järelevalve raames asjaomase liikmesriigi esitatud kohandamiskava ning hindab, kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on realistlikud, kas kohandamiskava eelarve keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks on asjakohane ning kas kohandamiskava täitmiseks võetud ja/või ettepandud meetmed on piisavad keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks tsükli jooksul.

Hinnates kohandamiskava eelarve keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks, kaalub nõukogu, kas asjaomane liikmesriik püüab saavutada oma keskpika eesmärgi saavutamiseks vajalikku tsükliliselt tasandatud eelarvepositsiooni iga-aastast parandamist, arvestamata ühekordseid ja muid ajutisi meetmeid, võttes sihtmärgiks 0,5 % SKTst. Nõukogu võtab arvesse, kas majandusliku tõusu perioodil tehakse suuremad jõupingutused kohandamiseks, samas kui majandusliku languse perioodil võivad jõupingutused olla väiksemad.

Nõukogu võtab riikide puhul, kes pole eelarve keskpika perioodi eesmärki saavutanud, selle saavutamise kohandamiskava kindlaksmääramisel ning riikide puhul, kes on kõnealuse eesmärgi juba saavutanud, sellest eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel, tingimusel et puudujäägi kontrollväärtuse suhtes säilib kohane kindlusvaru ning et eelarveseisund peaks ootuste kohaselt saavutama programmiperioodi jooksul uuesti kooskõla eelarve keskpika perioodi eesmärgiga, arvesse olulisi struktuurireforme, mis toovad pikemas perspektiivis kaasa otsese kokkuhoiu, sealhulgas potentsiaalse majanduskasvu suurendamise kaudu, ja millel on seetõttu tõendatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele.

Erilist tähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega võetakse kasutusele mitmesambaline süsteem mis sisaldab kohustuslikku, täielikult finantseeritud sammast. Liikmesriikidel, kes viivad ellu kõnealuseid reforme, lubatakse kalduda kõrvale keskpika perioodi eesmärgi saavutamise kohandamiskavast või keskpika perioodi eesmärgist riiklikult hallatava pensionisamba reformimise netomaksumuse ulatuses, tingimusel et kõrvalekaldumine on ajutine ning et puudujäägi kontrollväärtuse suhtes säilib vajalik kindlusvaru.

▼B

Peale selle kontrollib nõukogu, kas stabiilsusprogrammi sisu hõlbustab majanduspoliitika tugevamat kooskõlastamist ja kas asjaomase liikmesriigi majanduspoliitika on majanduspoliitiliste üldsuuniste suhtes järjepidev.

2. Nõukogu teostab lõikes 1 nimetatud stabiilsusprogrammi kontrolli hiljemalt ►M1 kolme kuu ◄ jooksul pärast programmi esitamist. Komisjoni soovituse põhjal ja pärast artikli ►M1 114 ◄ alusel loodud komiteega nõu pidamist edastab nõukogu arvamuse programmi kohta. Kui nõukogu otsustab kooskõlas artikliga ►M1 99 ◄ , et programmi eesmärke ja sisu tuleks tugevdada, kutsub nõukogu oma arvamuses asjaomast liikmesriiki oma programmi kohandama.

3. Artikli ►M1 114 ◄ alusel loodud komitee kontrollib ajakohastatud stabiilsusprogramme komisjoni hinnangute põhjal; vajaduse korral võib ka nõukogu ajakohastatud programme kontrollida kooskõlas käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 sätestatud menetlusega.

Artikkel 6

1. Osana artikli ►M1 99 ◄ lõike 3 kohasest mitmepoolsest järelevalvest jälgib nõukogu stabiilsusprogrammide rakendamist osalevate liikmesriikide antud teabe ning komisjoni ja artikli ►M1 114 ◄ alusel loodud komitee hinnangute põhjal, pidades eelkõige silmas valitsemissektori eelarve ülejäägi/puudujäägi programmis ettenähtud eelarveseisundi tegeliku või oodatava olulise kõrvalekalde kindlakstegemist eelarve keskpika perioodi eesmärgist või sellele suunatud kohandamiskavast.

2. Kui nõukogu avastab eelarveseisundi olulise kõrvalekalde eelarve keskpika perioodi eesmärgist või sellele suunatud kohandamiskavast, adresseerib ta kooskõlas artikli ►M1 99 ◄ lõikega 4 asjaomasele liikmesriigile soovituse võtta vajalikud kohandamismeetmed, et anda varane hoiatus ülemäärase eelarvepuudujäägi vältimiseks.

3. Kui nõukogu otsustab järgneva jälgimise käigus, et eelarveseisundi kõrvalekalle eelarve keskpika perioodi eesmärgist või sellele suunatud kohandamiskavast püsib või suureneb, annab nõukogu kooskõlas artikli ►M1 99 ◄ lõikega 4 asjaomasele liikmesriigile soovituse võtta viivitamata vastumeetmeid, ning nõukogu võib vastavalt kõnealusele artiklile oma soovituse avalikustada.







3. JAGU

LÄHENEMISPROGRAMMID

Artikkel 7

1. Iga mitteosalev liikmesriik esitab nõukogule ja komisjonile korrapärase mitmepoolse järelevalve teostamiseks vastavalt artiklile ►M1 99 ◄ vajaliku teabe lähenemisprogrammi kujul, mis näeb ette hindade stabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva kasvu põhialused.

2. Lähenemisprogrammis esitatakse järgmine teave, eelkõige lähenemisega seotud muutujate kohta:

▼M1

a) eelarve keskpika perioodi eesmärk, kohandamiskava asjaomase eesmärgiks seatud riigieelarve ülejäägi või puudujäägi saavutamiseks ning valitsemissektori võlamäära eeldatav areng; keskpika perioodi rahapoliitilised eesmärgid; nende eesmärkide seos hindade ja vahetuskursi stabiilsusega;

▼B

b) majanduse eeldatava arengu põhiprognoosid ja lähenemisprogrammi elluviimisega seotud tähtsamad majanduslikud muutujad nagu valitsussektori investeerimiskulutused, reaalse SKT kasv, tööhõive tase ja inflatsioon;

▼M1

c) programmi eesmärkide saavutamiseks võetud või ettepandud eelarvealaste ja muude majanduspoliitikaga seotud meetmete üksikasjalik kvantitatiivne hinnang, mis hõlmab selliste oluliste struktuurireformide üksikasjalikku kulude ja tulude analüüsi, mis toovad pikemas perspektiivis kaasa otsese kokkuhoiu, sealhulgas potentsiaalse majanduskasvu suurendamise kaudu;

▼B

d) analüüs sellest, kuidas muutused majanduse arengu põhiprognoosides mõjutaksid eelarve- ja võlaseisundit;

▼M1

e) kui see on asjakohane, põhjused, miks kaldutakse kõrvale eelarve keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks nõutud kohandamiskavast.

▼B

3. Lõike 2 punktides a ja b nimetatud valitsemissektori eelarvete ülejäägi/puudujäägi suhte ja võla suhte areng ning majanduse arengu põhiprognoosid esitatakse igal aastal ja need hõlmavad nii käesolevat ja eelnenud aastat kui ka vähemalt kolme järgnevat aastat.

Artikkel 8

1. Lähenemisprogrammid esitatakse enne 1. märtsi 1999. Seejärel esitatakse ajakohastatud programmid igal aastal.

2. Liikmesriigid avalikustavad oma lähenemisprogrammid ja ajakohastatud programmid.

Artikkel 9

▼M1

1. Komisjoni ja asutamislepingu artikliga 114 loodud komitee hinnangute põhjal käsitleb nõukogu asutamislepingu artikli 99 kohase mitmepoolse järelevalve raames asjaomase liikmesriigi esitatud kohandamiskava ning hindab, kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on realistlikud, kas kohandamiskava eelarve keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks on kohane ning kas kohandamiskava täitmiseks võetud ja/või ettepandud meetmed on piisavad keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks tsükli jooksul.

Hinnates kohandamiskava eelarve keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks, võtab nõukogu arvesse, kas majandusliku tõusu perioodil tehakse suuremad jõupingutused kohandamiseks, samas kui majandusliku languse perioodil võivad jõupingutused olla väiksemad. Vahetuskursimehhanismiga ERM2 ühinenud liikmesriikide puhul hindab nõukogu, kas asjaomane liikmesriik püüab saavutada oma keskpika eesmärgi saavutamiseks vajalikku tsükliliselt parandatud eelarvepositsiooni iga-aastast parandamist, arvestamata ühekordseid ja muid ajutisi meetmeid, võttes sihtmärgiks 0,5 % SKTst.

Nõukogu võtab riikide puhul, kes pole eelarve keskpika perioodi eesmärki saavutanud, selle saavutamise kohandamiskava kindlaksmääramisel ning riikide puhul, kes on kõnealuse eesmärgi juba saavutanud, sellest eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel, tingimusel et puudujäägi kontrollväärtuse suhtes säilitatakse kohane kindlusvaru ning et eelarveseisund peaks ootuste kohaselt saavutama programmiperioodi jooksul uuesti kooskõla eelarve keskpika perioodi eesmärgiga, arvesse olulisi struktuurireforme, mis toovad pikemas perspektiivis kaasa otsese kokkuhoiu, sealhulgas potentsiaalse majanduskasvu suurendamise kaudu, ja millel on seetõttu tõendatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele.

Erilist tähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega võetakse kasutusele mitmesambaline süsteem, mis sisaldab kohustuslikku, täielikult finantseeritud sammast. Liikmesriikidel, kes viivad ellu kõnealuseid reforme, lubatakse kalduda kõrvale kohandamiskavast keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks või keskpika perioodi eesmärgist riiklikult hallatava pensionisamba reformimise netomaksumuse ulatuses, tingimusel et kõrvalekaldumine on ajutine ning et säilib kontrollväärtuse suhtes vajalik kindlusvaru.

▼B

Peale selle kontrollib nõukogu, kas lähenemisprogrammi sisu hõlbustab majanduspoliitika tugevamat kooskõlastamist ja kas asjaomase liikmesriigi majanduspoliitika on majanduspoliitiliste üldsuuniste suhtes järjepidev.

2. Nõukogu teostab lõikes 1 nimetatud lähenemisprogrammi kontrolli hiljemalt ►M1 kolme kuu ◄ jooksul pärast programmi esitamist. Komisjoni soovituse põhjal ja pärast artikli ►M1 114 ◄ alusel loodud komiteega nõu pidamist edastab nõukogu arvamuse programmi kohta. Kui nõukogu otsustab kooskõlas artikliga ►M1 99 ◄ , et programmi eesmärke ja sisu tuleks tugevdada, kutsub nõukogu oma arvamuses asjaomast liikmesriiki oma programmi kohandama.

3. Artikli ►M1 114 ◄ alusel loodud komitee kontrollib ajakohastatud lähenemisprogramme komisjoni hinnangute põhjal; vajaduse korral võib ka nõukogu ajakohastatud programme kontrollida kooskõlas käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 sätestatud menetlusega.

Artikkel 10

1. Osana artikli ►M1 99 ◄ lõike 3 kohasest mitmepoolsest järelevalvest jälgib nõukogu lähenemisprogrammide rakendamist kooskõlas käesoleva määruse artikli 7 lõike 2 punktiga a mitteosalevate liikmesriikide antud teabe ning komisjoni ja artikli ►M1 114 ◄ alusel loodud komitee hinnangute põhjal, pidades eelkõige silmas valitsemissektori eelarve ülejäägi/puudujäägi programmis ettenähtud eelarveseisundi tegeliku või oodatava olulise kõrvalekalde kindlakstegemist eelarve keskpika perioodi eesmärgist või sellele suunatud kohandamiskavast.

Lisaks jälgib nõukogu lähenemisprogrammi eesmärke silmas pidades mitteosalevate liikmesriikide majanduspoliitikat tagamaks, et nende majanduspoliitika on suunatud stabiilsusele ning vältides seeläbi reaalse vahetuskursi moonutusi ja nominaalse vahetuskursi ülemäärast kõikumist.

2. Kui nõukogu avastab eelarveseisundi olulise kõrvalekalde eelarve keskpika perioodi eesmärgist või sellele suunatud kohandamiskavast, adresseerib ta kooskõlas artikli ►M1 99 ◄ lõikega 4 asjaomasele liikmesriigile soovituse võtta vajalikud kohandamismeetmed, et anda varane hoiatus ülemäärase eelarvepuudujäägi vältimiseks.

3. Kui nõukogu otsustab järgneva jälgimise käigus, et eelarveseisundi kõrvalekalle eelarve keskpika perioodi eesmärgist või sellele suunatud kohandamiskavast püsib või suureneb, annab nõukogu kooskõlas artikli ►M1 99 ◄ lõikega 4 asjaomasele liikmesriigile soovituse võtta viivitamata vastumeetmeid, ning nõukogu võib vastavalt kõnealusele artiklile oma soovituse avalikustada.







4. JAGU

ÜHISSÄTTED

Artikkel 11

Osana käesolevas määruses kirjeldatud mitmepoolsest järelevalvest annab nõukogu artikli ►M1 99 ◄ lõikes 3 kirjeldatud üldhinnangu.

Artikkel 12

Kooskõlas artikli ►M1 99 ◄ lõike 4 teise lõiguga esitavad nõukogu eesistuja ja komisjon oma aruandes Euroopa Parlamendile käesoleva määruse kohaselt teostatud mitmepoolse järelevalve tulemused.

Artikkel 13

Käesolev määrus jõustub 1. juulil 1998.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.