2000R2826 — ET — 01.01.2008 — 002.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

No

▼B

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 2826/2000,

19. detsember 2000,

põllumajandustoodete ja -saaduste teavitamis- ja müügiedendusmeetmete kohta siseturul

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Konkreetsete sektorite õigusaktides sisalduvad müügiedendusmeetmed erinevad oma rakenduseeskirjade osas ja neid on sageli muudetud; seetõttu on neid raske kohaldada; neid tuleks standardida, lihtsustada ja ühtsesse teksti koondada; järelikult tuleks valdkondlikud sätted ja müügiendendusmeetmeid käsitlevad eeskirjad kehtetuks tunnistada.

Maksimaalse tasuvuse tagamiseks tuleks meetmete rakendamine asjakohase menetluse kaudu usaldada asutustele, millel on vajalik struktuur ja teadmised.

Rahastamise kord peab olema kindlaks määratud üldjoontes selliselt, et ettepaneku teinud organisatsioonid ja liikmesriigid võtavad omad kohustused ja ühendus katab ainult osa meetmete maksumusest; erandjuhtudel võib olla sobivam mitte nõuda asjaomaselt liikmesriigilt rahalist toetust; kui saadakse teavet teatavate ühenduse kavade kohta, mis käsitlevad toote päritolu, mahepõllumajanduslikku tootmist, vastavat logo ja märgistamist, samuti nimetatud õigusaktides sätestatud graafilisi sümboleid, eelkõige kõige äärepoolsemates piirkondades, võib ühenduse ja liikmesriikide ühine rahastamine olla õigustatud vajadusest teavitada inimesi nendest suhteliselt uutest kavadest.

Artikkel 1

1. Ühendus võib osaliselt või täielikult rahastada oma territooriumil põllumajandustoodete ja -saaduste ning nende tootmismeetodite ja toiduainete osas läbiviidavaid teavitamis- ja müügiedendusmeetmeid.

2. Lõikes 1 osutatud meetmed ei tohi olla seotud kaubamärkidega ega õhutada toodete tarbimist nende päritolu pärast. Käesolev säte ei välista võimalust märkida artiklis 2 osutatud meetmetega hõlmatud toote päritolu ühenduse õigusaktide alusel antud märgistuste puhul.

Artikkel 2

Lõikes 1 nimetatud meetmed hõlmavad:

b) siseriikliku või üldeuroopalise tähtsusega sündmustel, messidel ja näitustel osalemist, eelkõige nendel, kus on väljapanekud ühenduse toodete maine tõstmiseks;

▼M1

c) teavituskampaaniaid, eelkõige ühenduse süsteemide kohta, mis hõlmavad kaitstud päritolunimetusi (PDOd), kaitstud geograafilisi tähiseid (PGId), garanteeritud traditsioonilisi eritunnuseid (GTSid) ja mahepõllumajanduslikku tootmist, samuti muid ühenduse põllumajandustoodete ja toiduainete kvaliteedistandardeid ja märgistamist käsitlevaid režiime ja ühenduse asjakohastes õigusaktides sätestatud graafiliste sümbolite, sealhulgas kõige äärepoolsemate piirkondade graafiliste sümbolite kohta;

▼B

Artikkel 3

Artiklis 1 osutatud meetmetega hõlmatavad valdkonnad ja tooted määratakse järgmiste kriteeriumite alusel:

c) vajadus lahendada üksiksektorite spetsiifilisi või lühiajalisi probleeme;

Artikkel 4

1. Komisjon koostab iga kahe aasta tagant artiklis 13 sätestatud korras artiklis 3 osutatud teemade ja toodete loetelu. Vajaduse korral võib seda sama korra alusel vahepeal muuta.

▼M1 —————

▼B

Artikkel 5

1. Iga valitud valdkonna või toote puhul võtab komisjon artikli 13 lõikes 2 sätestatud korras vastu strateegia, millega määratletakse suunised, millega teavitamis- ja müügiedendusprogrammide ettepanekud peavad olema kooskõlas.

▼M1 —————

▼B

3. Kõnealused suunised käsitlevad eelkõige:

c) võetavate meetmete liiki,

▼M2

Värske puu- ja köögivilja tarbimise edendamine on suunatud peamiselt haridusasutustes viibivatele lastele.

▼M1

Artikkel 6

1. Asjaomast valdkonda ühes või enamas liikmesriigis või ühenduse tasandil esindav(ad) kutseorganisatsioon(id) ja/või kutsealade vaheline/vahelised organisatsioon(id) koostavad vastavalt artiklis 5 osutatud suunistele artikli 2 punktides a, b, c ja d osutatud meetmete elluviimiseks kuni kolmeaastaste müügiedendus- ja teavitusprogrammide ettepanekud.

Liikmesriigid koostavad spetsifikatsiooni, milles määratakse kindlaks programmide hindamise nõuded ja kriteeriumid.

2. Asjaomane liikmesriik kontrollib või asjaomased liikmesriigid kontrollivad iga programmi sobilikkust, programmi ja selle teostamiseks valitava rakendusorgani vastavust käesoleva määruse sätetele, artiklis 5 esitatud suunistele ja asjaomastele täpsustustele. Nad kontrollivad samuti, kas programmi puhul tehtavad kulutused vastavad nendest saadavale tulule.

Pärast programmi või programmide läbivaatamist koostab liikmesriik/koostavad liikmesriigid ettenähtud vahendite raames programmide loetelu ja kohustub/kohustuvad osalema nende rahastamises.

3. Liikmesriik saadab/liikmesriigid saadavad komisjonile programmide loetelu ja koopiad.

Kui komisjon leiab, et esitatud programm või selle teatavad meetmed ei ole ühenduse sätetega või artiklis 5 osutatud suunistega kooskõlas või tehtavad kulutused ei vasta nendest saadavale tulule, teavitab ta artikli 13 lõikes 2 nimetatud korras kindlaksmääratava tähtaja jooksul asjaomast liikmesriiki või asjaomaseid liikmesriike programmi osalisest või täielikust sobimatusest. Pärast nimetatud tähtaja möödumist loetakse programm tingimustele vastavaks.

Liikmesriik arvestab/liikmesriigid arvestavad komisjoni poolt tehtud märkusi saates komisjonile ettepaneku teinud organisatsiooni poolt läbivaadatud programmid artikli 13 lõikes 2 nimetatud korras kindlaksmääratud ajavahemikul.

4. Komisjon otsustab artikli 13 lõikes 2 nimetatud korras, millised programmid heaks kiidetakse ja millised on neile vastavad eelarved. Eelisjärjekorras käsitletakse rohkem kui ühe liikmesriigi esitatud programme või rohkem kui ühes liikmesriigis meetmeid sätestavaid programme.

5. Ettepaneku teinud organisatsioon korraldab kohasel viisil konkursi ning valib seejärel programme rakendavad asutused. Ettepaneku teinud organisatsioon võib vastavalt artikli 13 lõikes 2 nimetatud korras kindlaks määratud teatavatele tingimustele siiski olla volitatud rakendama programmi teatavaid osasid.

6. Komisjon võib vastavalt artikli 13 lõikes 2 osutatud korrale kehtestada käesoleva artikli alusel esitatavate programmide tegelike kulude alam- ja/või ülemmäärad. Vastavalt kõnealuste programmide laadile võib nimetatud määrasid diferentseerida. Diferentseerimise kriteeriumid võib määratleda vastavalt artikli 13 lõikes 2 osutatud korrale.

▼B

Artikkel 7

1. Kui artiklis 6 osutatud organisatsioonid ei esita mõne artikli 2 punktis c osutatud meetme puhul teavitamisprogramme, koostab huvitatud liikmesriik komisjoni sätestatud suuniste põhjal oma spetsifikatsiooni ning valib avaliku pakkumismenetluse teel selle programmi jaoks rakendusorgani, kohustudes ise seda programmi osaliselt rahastama.

2. Liikmesriik saadab komisjonile valitud programmi koos põhjendatud seisukohaga selle sobilikkuse kohta ja programmi teostamiseks valitud rakendusorgani vastavuse kohta käesoleva määruse sätetele ja suunistele ning kulutustele vastavate tulude kohta.

▼M1

3. Selleks et komisjon saaks programmid läbi vaadata, kohaldatakse artikli 6 lõikeid 3 ja 4.

▼M1

4. Komisjon võib vastavalt artikli 13 lõikes 2 osutatud korrale kehtestada käesoleva artikli alusel esitatavate programmide tegelike kulude alam- ja/või ülemmäärad. Vastavalt kõnealuste programmide laadile võib nimetatud määrasid diferentseerida. Diferentseerimise kriteeriumid võib määratleda vastavalt artikli 13 lõikes 2 osutatud korrale.

Artikkel 7a

Pärast seda, kui artikli 13 lõikes 1 nimetatud korralduskomitee või vajaduse korral määrustes (EMÜ) nr 2092/91, ( 6 ), (EMÜ) nr 2081/92 ( 7 ) ja (EMÜ) nr 2082/92 ( 8 ) osutatud regulatiivkomiteesid on teavitatud, teeb komisjon otsuse järgmiste meetmete kohta:

b) käesoleva määruse artikli 2 punktides b, c, ja d osutatud meetmed, juhul kui need meetmetel on kogu ühendust hõlmav tähtsus või kui käesoleva määruse artiklites 6 või 7 kehtestatud korras pole asjakohaseid ettepanekuid esitatud.