02017R1939 — ET — 10.01.2021 — 001.001

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

Muudetud:





Parandatud:









▼B

NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) 2017/1939,

12. oktoober 2017,

millega rakendatakse tõhustatud koostööd Euroopa Prokuratuuri asutamisel







I PEATÜKK

REGULEERIMISESE JA MÕISTED

Artikkel 1

Reguleerimisese

Käesoleva määrusega asutatakse Euroopa Prokuratuur ja kehtestatakse selle tegevust reguleerivad sätted.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „liikmesriik“ – kui eelkõige VIII peatükis ei ole märgitud teisiti, siis liikmesriik, kes osaleb tõhustatud koostöös Euroopa Prokuratuuri asutamisel, nagu see koostöö on lubatud ELi toimimise lepingu artikli 86 lõike 1 kolmanda lõigu kohaselt või kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 331 lõike 1 teise või kolmanda lõiguga vastu võetud otsuse alusel;

2) „isik“ – füüsiline või juriidiline isik;

3) „liidu finantshuvid“ – kõik tulud, kulud ja varad, mis on hõlmatud liidu eelarvega ja aluslepingute alusel asutatud institutsioonide, organite ja asutuste eelarvetega või nende hallatavate ja kontrollitavate eelarvetega või mis on neist saadud või tuleb neisse maksta;

4) „Euroopa Prokuratuuri töötajad“ – kesktasandi asutuse töötajad, kes abistavad kolleegiumi, alalisi kodasid, Euroopa peaprokuröri, Euroopa prokuröre, Euroopa delegaatprokuröre ja haldusdirektorit nende igapäevases tegevuses käesoleva määruse kohaste ülesannete täitmisel;

5) „asja menetlev Euroopa delegaatprokurör“ – Euroopa delegaatprokurör, kes vastutab uurimiste ja süüdistuste esitamise eest, mis ta on algatanud, mis on talle määratud või mis ta on üle võtnud artikli 27 kohaselt evokatsiooniõigust kasutades;

6) „abistav Euroopa delegaatprokurör“ – Euroopa delegaatprokurör, kes asub muus liikmesriigis kui asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri liikmesriik, kus tuleb läbi viia talle määratud uurimist või võtta muid talle määratud meetmeid;

7) „isikuandmed“ – igasugune teave tuvastatud või tuvastatava füüsilise isiku („andmesubjekt“) kohta; tuvastatav füüsiline isik on isik, keda saab otseselt või kaudselt tuvastada, eelkõige sellise identifitseerimistunnuse põhjal nagu nimi, isikukood, asukohateave, võrguidentifikaator või selle füüsilise isiku ühe või mitme füüsilise, füsioloogilise, geneetilise, vaimse, majandusliku, kultuurilise või sotsiaalse tunnuse põhjal;

8) „töötlemine“ – isikuandmete või isikuandmete kogumiga tehtav automatiseeritud või automatiseerimata toiming või toimingute kogum, nagu kogumine, salvestamine, korrastamine, struktureerimine, säilitamine, kohandamine ja muutmine, päringute tegemine, lugemine, kasutamine, edastamise, levitamise või muul moel kättesaadavaks tegemise teel avalikustamine, ühitamine või ühendamine, piiramine, kustutamine või hävitamine;

9) „töötlemise piiramine“ – säilitatud isikuandmete märgistamine eesmärgiga piirata nende edaspidist töötlemist;

10) „profiilianalüüs“ – igasugune isikuandmete automatiseeritud töötlemine, mis hõlmab isikuandmete kasutamist füüsilise isikuga seotud teatavate isiklike aspektide hindamiseks, eelkõige selliste aspektide analüüsimiseks või prognoosimiseks, mis on seotud kõnealuse füüsilise isiku töötulemuste, majandusliku olukorra, tervise, isiklike eelistuste, huvide, usaldusväärsuse, käitumise, asukoha või liikumisega;

11) „pseudonümiseerimine“ – isikuandmete töötlemine sellisel viisil, et neid ei saa enam täiendavat teavet kasutamata seostada konkreetse andmesubjektiga, tingimusel et sellist täiendavat teavet hoitakse eraldi ja andmete tuvastatud või tuvastatava füüsilise isikuga seostamise vältimise tagamiseks võetakse tehnilisi ja korralduslikke meetmeid;

12) „andmete kogum“ – isikuandmete igasugune korrastatud kogum, millest võib andmeid leida teatavate kriteeriumide põhjal, olenemata sellest, kas kõnealune andmete kogum on funktsionaalsel või geograafilisel põhimõttel tsentraliseeritud, detsentraliseeritud või hajutatud;

13) „vastutav töötleja“ – Euroopa Prokuratuur või muu pädev asutus, kes üksi või koos teistega määrab kindlaks isikuandmete töötlemise eesmärgid ja vahendid; kui sellise töötlemise eesmärgid ja vahendid on kindlaks määratud liidu või Euroopa Liidu liikmesriigi õigusega, võib vastutava töötleja või tema määramise konkreetsed kriteeriumid sätestada liidu või Euroopa Liidu liikmesriigi õiguses;

14) „volitatud töötleja“ – füüsiline või juriidiline isik, avaliku sektori asutus, amet või muu organ, kes töötleb isikuandmeid vastutava töötleja nimel;

15) „vastuvõtja“ – füüsiline või juriidiline isik, avaliku sektori asutus, amet või muu organ, kellele isikuandmed avaldatakse, olenemata sellest, kas tegemist on kolmanda isikuga või mitte. Vastuvõtjana ei käsitata siiski muid Euroopa Liidu liikmesriikide avaliku sektori asutusi kui direktiivi (EL) 2016/680 artikli 3 punkti 7 alapunktis a määratletud pädevaid asutusi, kes saavad isikuandmeid seoses Euroopa Prokuratuuri konkreetse päringuga; nimetatud avaliku sektori asutused töötlevad kõnealuseid isikuandmeid kooskõlas asjaomaste andmekaitsenormidega vastavalt töötlemise eesmärkidele;

16) „isikuandmetega seotud rikkumine“ – turvanõuete rikkumine, mis põhjustab edastatavate, salvestatud või muul viisil töödeldavate isikuandmete juhusliku või ebaseadusliku hävitamise, kaotsimineku, muutmise või loata avalikustamise või võimaldab neile juurdepääsu;

17) „halduslikku laadi isikuandmed“ – kõik isikuandmed, mida Euroopa Prokuratuur töötleb, välja arvatud operatiivsed isikuandmed;

18) „operatiivsed isikuandmed“ – kõik isikuandmed, mida Euroopa Prokuratuur töötleb artiklis 49 sätestatud eesmärkidel;

19) „geneetilised andmed“ – isikuandmed, mis seonduvad füüsilise isiku päritud või omandatud geneetiliste omadustega ning mis annavad ainulaadset teavet kõnealuse füüsilise isiku füsioloogia või tervise kohta ning mis saadakse eelkõige asjaomase füüsilise isiku bioloogilise proovi analüüsist;

20) „biomeetrilised andmed“ – konkreetse tehnilise töötlemise abil saadavad isikuandmed füüsilise isiku füüsiliste, füsioloogiliste ja käitumuslike omaduste kohta, mis võimaldavad kõnealust füüsilist isikut kordumatult tuvastada või kinnitavad selle füüsilise isiku tuvastamist, näiteks näokujutis ja sõrmejälgede andmed;

21) „terviseandmed“ – füüsilise isiku füüsilise ja vaimse tervisega seotud isikuandmed, sealhulgas temale tervishoiuteenuste osutamist käsitlevad andmed, mis annavad teavet tema terviseseisundi kohta;

22) „järelevalveasutus“ – Euroopa Liidu liikmesriigis Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2016/679 ( 1 ) artikli 51 või direktiivi (EL) 2016/680 artikli 41 kohaselt asutatud sõltumatu avaliku sektori asutus;

23) „rahvusvaheline organisatsioon“ – organisatsioon ja sellele alluvad asutused, mida reguleerib rahvusvaheline avalik õigus, või muu asutus, mis on loodud kahe või enama riigi vahelise lepinguga või selle alusel.







II PEATÜKK

EUROOPA PROKURATUURI ASUTAMINE, ÜLESANDED JA PEAMISED PÕHIMÕTTED

Artikkel 3

Asutamine

1. Euroopa Prokuratuur asutatakse liidu organina.

2. Euroopa Prokuratuur on juriidiline isik.

3. Euroopa Prokuratuur teeb koostööd Eurojustiga ja tugineb tema haldustoele kooskõlas artikliga 100.

Artikkel 4

Ülesanded

Euroopa Prokuratuur vastutab liidu finantshuve mõjutavate kuritegude mis on sätestatud direktiivis (EL) 2017/1371 ja määratud kindlaks käesolevas määruses uurimise ning kuriteo toimepanijatele ja neist osavõtjatele süüdistuse esitamise ning nende kohtus vastutusele võtmise eest. Seoses sellega viib Euroopa Prokuratuur läbi uurimisi, esitab süüdistusi ning täidab liikmesriikide pädevates kohtutes prokuröri ülesandeid kuni kriminaalasja lõpliku lahendamiseni.

Artikkel 5

Peamised tegevuspõhimõtted

1. Euroopa Prokuratuur tagab, et tema tegevus austab põhiõiguste hartas sätestatud õigusi.

2. Euroopa Prokuratuur juhindub kogu oma tegevuses õigusriigi ja proportsionaalsuse põhimõttest.

3. Euroopa Prokuratuuri nimel uurimiste läbiviimist ja süüdistuste esitamist reguleeritakse käesoleva määrusega. Siseriiklikku õigust kohaldatakse üksnes selliste küsimuste suhtes, mida käesoleva määrusega ei reguleerita. Kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse selle liikmesriigi õigust, kelle Euroopa delegaatprokurör menetleb kriminaalasja vastavalt artikli 13 lõikele 1. Kui teatavat küsimust reguleeritakse nii siseriikliku õiguse kui ka käesoleva määrusega, on käesolev määrus ülimuslik.

4. Euroopa Prokuratuur viib oma uurimisi läbi erapooletult ja püüab leida kõik asjakohased tõendid olenemata sellest, kas need on süüstavad või süüst vabastavad.

5. Euroopa Prokuratuur alustab ja viib uurimisi läbi ilma põhjendamatu viivituseta.

6. Pädevad riigiasutused abistavad ja toetavad aktiivselt Euroopa Prokuratuuri uurimiste läbiviimisel ja süüdistuste esitamisel. Kõigi käesoleva määruse kohaste meetmete, põhimõtete või menetluste puhul juhindutakse lojaalse koostöö põhimõttest.

Artikkel 6

Sõltumatus ja aruandekohustus

1. Euroopa Prokuratuur on sõltumatu. Euroopa peaprokurör, Euroopa peaprokuröri asetäitjad, Euroopa prokurörid, Euroopa delegaatprokurörid, haldusdirektor ning Euroopa Prokuratuuri töötajad tegutsevad liidu kui terviku huvides, nagu see on õiguses määratletud, ning ei taotle ega võta vastu käesolevast määrusest tulenevate ülesannete täitmisel juhiseid üheltki Euroopa Prokuratuuri mittekuuluvalt isikult, Euroopa Liidu liikmesriigilt või liidu institutsioonilt, organilt või asutuselt. Euroopa Liidu liikmesriigid ning liidu institutsioonid, organid ja asutused austavad Euroopa Prokuratuuri sõltumatust ega püüa teda tema ülesannete täitmisel mõjutada.

2. Euroopa Prokuratuur annab oma üldise tegevuse kohta aru Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile ning annab välja aastaaruandeid vastavalt artiklile 7.

Artikkel 7

Aruandlus

1. Euroopa Prokuratuur koostab igal aastal ja annab liidu institutsioonide ametlikes keeltes välja aastaaruande oma üldise tegevuse kohta. Ta edastab selle aruande Euroopa Parlamendile ja riikide parlamentidele ning samuti nõukogule ja komisjonile.

2. Euroopa peaprokurör kutsutakse kord aastas Euroopa Parlamendi ja nõukogu ette ja taotluse korral liikmesriikide parlamentide ette, et anda aru Euroopa Prokuratuuri üldisest tegevusest, ilma et see piiraks Euroopa Prokuratuuri kaalutlus- ja konfidentsiaalsuskohustust seoses konkreetsete kriminaalasjade ja isikuandmetega. Riikide parlamentides toimuvatel kuulamistel võib Euroopa peaprokuröri asendada üks Euroopa peaprokuröri asetäitjatest.







III PEATÜKK

EUROOPA PROKURATUURI STAATUS, STRUKTUUR JA TÖÖKORRALDUS







1. JAGU

Euroopa prokuratuuri staatus ja struktuur

Artikkel 8

Euroopa Prokuratuuri struktuur

1. Euroopa Prokuratuur on detsentraliseeritud struktuuriga ja ühtse asutusena toimiv jagamatu liidu organ.

2. Euroopa Prokuratuur on korraldatud kesktasandil ja detsentraliseeritud tasandil.

3. Kesktasand koosneb Euroopa Prokuratuuri asukohas paiknevast keskasutusest. Keskasutus koosneb kolleegiumist, alalistest kodadest, Euroopa peaprokurörist, Euroopa peaprokuröri asetäitjatest, Euroopa prokuröridest ja haldusdirektorist.

4. Detsentraliseeritud tasand koosneb liikmesriikides asuvatest Euroopa delegaatprokuröridest.

5. Keskasutust ja Euroopa delegaatprokuröre abistavad käesoleva määruse kohaste ülesannete täitmisel Euroopa Prokuratuuri töötajad.

Artikkel 9

Kolleegium

1. Euroopa Prokuratuuri kolleegium koosneb Euroopa peaprokurörist ja ühest Euroopa prokurörist iga liikmesriigi kohta. Euroopa peaprokurör juhatab kolleegiumi koosolekuid ja on vastutav nende ettevalmistamise eest.

2. Kolleegium tuleb kokku korrapäraselt ja vastutab Euroopa Prokuratuuri tegevuse üldise järelevaatamise eest. Kolleegium teeb otsuseid strateegilistes küsimustes ja konkreetsetest kriminaalasjadest tulenevates üldküsimustes, eelkõige selleks, et tagada Euroopa Prokuratuuri süüdistuse esitamise põhimõtete ühtsus, tõhusus ja järjepidevus liikmesriikides, ning muudes käesolevas määruses osutatud küsimustes. Kolleegium ei võta vastu operatiivseid otsuseid konkreetsetes kriminaalasjades. Euroopa Prokuratuuri kodukorras nähakse ette eeskirjad, mis käsitlevad käesoleva artikli alusel kolleegiumi poolt teostatavat üldist järelevaatamist, ning otsuste tegemist strateegilistes ja üldistes küsimustes.

3. Euroopa peaprokuröri ettepanekul ja kooskõlas Euroopa Prokuratuuri kodukorraga moodustab kolleegium alalisi kodasid.

4. Kolleegium võtab kooskõlas artikliga 21 vastu Euroopa Prokuratuuri kodukorra ning määrab täpsemalt kindlaks kolleegiumi liikmete ja Euroopa Prokuratuuri töötajate vastutuse nende ülesannete täitmisel.

5. Kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti, võtab kolleegium otsused vastu lihthäälteenamusega. Igal kolleegiumi liikmel on õigus algatada kolleegiumi poolt otsustatavates küsimustes hääletus. Igal kolleegiumi liikmel on üks hääl. Kui kolleegiumi poolt otsustatavas küsimuses jagunevad hääled võrdselt, on otsustav hääl Euroopa peaprokuröril.

Artikkel 10

Alalised kojad

1. Alalise koja eesistuja on Euroopa peaprokurör või üks Euroopa peaprokuröri asetäitjatest või Euroopa Prokuratuuri kodukorra kohaselt eesistujaks nimetatud Euroopa prokurör. Lisaks eesistujale on alalises kojas veel kaks alalist liiget. Alaliste kodade arvu, nende koosseisu ning kodade vahelise pädevuste jaotuse kindlaksmääramisel võetakse nõuetekohaselt arvesse Euroopa Prokuratuuri funktsionaalseid vajadusi ja need määratakse kindlaks kooskõlas Euroopa Prokuratuuri kodukorraga.

Euroopa Prokuratuuri kodukorraga tagatakse töökoormuse jaotumine kriminaalasjade juhuslikult jaotamisel põhineva süsteemi alusel ning kehtestatakse erandjuhtudeks menetlused, mis võimaldavad Euroopa Peaprokuröril otsustada kalduda juhusliku jaotamise põhimõttest kõrvale, kui see on vajalik Euroopa Prokuratuuri nõuetekohaseks toimimiseks.

2. Alalised kojad jälgivad ja suunavad vastavalt käesoleva artikli lõigetele 3, 4 ja 5 Euroopa delegaatprokuröride poolt läbiviidavaid uurimisi ja süüdistuste esitamist. Samuti tagavad nad uurimiste ja süüdistuste esitamise koordineerimise piiriülestes kriminaalasjades ning tagavad kolleegiumi poolt kooskõlas artikli 9 lõikega 2 tehtud otsuste rakendamise.

3. Kui see on asjakohane pärast asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri poolt ette valmistatud otsuse kavandi läbivaatamist, teevad alalised kojad vastavalt käesolevas määruses sätestatud tingimustele ja menetlustele otsuseid järgmistes küsimustes: a) saata kriminaalasi kohtusse kooskõlas artikli 36 lõigetega 1, 3 ja 4; b) lõpetada kriminaalasi kooskõlas artikli 39 lõike 1 punktidega a–g; c) kohaldada lihtmenetlust ja anda Euroopa delegaatprokurörile juhis kriminaalasja lõplikuks lahendamiseks kooskõlas artikliga 40; d) saata kriminaalasi riigiasutustele kooskõlas artikli 34 lõigetega 1, 2, 3 või 6; e) taasalustada uurimist kooskõlas artikli 39 lõikega 2.

4. Vajaduse korral teevad alalised kojad kooskõlas käesolevas määruses sätestatud tingimuste ja menetlustega otsuseid järgmistel eesmärkidel: a) anda Euroopa delegaatprokurörile juhis algatada kooskõlas artikli 26 lõigetega 1–4 uurimine, kui uurimist ei ole algatatud; b) anda Euroopa delegaatprokurörile juhis teostada kooskõlas artikli 27 lõikega 6 evokatsiooniõigust, kui kriminaalasja ei ole menetlusse võetud; c) saata kolleegiumisse konkreetsest kriminaalasjast tulenevad üldküsimused või strateegilised küsimused kooskõlas artikli 9 lõikega 2; d) jaotada kriminaalasju kooskõlas artikli 26 lõikega 3; e) jaotada kriminaalasju ümber kooskõlas artikli 26 lõikega 5 või artikli 28 lõikega 3; f) kiita heaks Euroopa prokuröri otsus viia vastavalt artikli 28 lõikele 4 uurimine ise läbi.

5. Pädev alaline koda, tegutsedes uurimise või süüdistuse esitamise üle järelevalvet teostava Euroopa Prokuröri kaudu, võib konkreetses kriminaalasjas anda kooskõlas kohaldatava siseriikliku õigusega juhiseid asja menetlevale Euroopa delegaatprokurörile, kui see on vajalik uurimise või süüdistuse esitamise tõhususe või õigusemõistmise jaoks või selleks, et tagada Euroopa Prokuratuuri sidus toimimine.

6. Alaline koda teeb otsuseid lihthäälteenamusega. Alalises kojas toimub hääletus mis tahes liikme taotlusel. Igal liikmel on üks hääl. Kui hääled jagunevad võrdselt, on otsustav hääl eesistujal. Otsused tehakse pärast koja koosolekutel toimuvaid arutelusid, võttes vajaduse korral aluseks asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri poolt ette valmistatud otsuse kavandi.

Kogu kriminaalasjaga seotud materjal on taotluse korral pädevale alalisele kojale otsuste tegemiseks kättesaadav.

7. Alaline koda võib otsustada kuriteo puhul, mille tulemusel leidis aset või tõenäoliselt leiab aset liidu finantshuvide kahjustamine väiksemas mahus kui 100 000 eurot, delegeerida oma käesoleva artikli lõike 3 punkti a või punkti b kohased otsustusvolitused, ning viimasel juhul üksnes artikli 39 lõike 1 punktides a–f sätestatud juhtudel, artikli 12 lõike 1 kohaselt kriminaalasja üle järelevalvet teostavale Euroopa prokurörile, juhul kui sellist delegeerimist saab nõuetekohaselt põhjendada kuriteo raskusastme või konkreetse kriminaalasja menetlemise keerukusega. Euroopa Prokuratuuri kodukorras kehtestatakse suunised, et tagada ühtne kohaldamine Euroopa Prokuratuuri piires.

Alaline koda teavitab Euroopa peaprokuröri mis tahes otsusest oma otsustusvolitused delegeerida. Selle teabe kättesaamisel võib Euroopa peaprokurör taotleda kolme päeva jooksul alaliselt kojalt oma otsuse läbivaatamist, kui ta leiab, et see on vajalik Euroopa Prokuratuuri uurimiste ja süüdistuste esitamise ühtsuse tagamiseks. Kui Euroopa peaprokurör on asjaomase alalise koja liige, kasutab õigust taotleda nimetatud läbivaatamist üks Euroopa peaprokuröri asetäitjatest. Järelevalvet teostav Euroopa prokurör teavitab alalist koda kriminaalasja lõplikust lahendamisest ning esitab talle kogu teabe ja kõik asjaolud, mis võivad tema arvates tõenäoliselt anda põhjust selleks, et delegeerimise säilitamise võimalust uuesti hinnata, eelkõige artikli 36 lõikes 3 osutatud olukordades.

Otsustusvolituste delegeerimise otsuse võib igal ajal alalise koja liikme taotlusel tagasi võtta ning selle üle otsustatakse kooskõlas käesoleva artikli lõikega 6. Delegeerimine võetakse tagasi, kui Euroopa delegaatprokurör on Euroopa prokuröri kooskõlas artikli 16 lõikega 7 asendanud.

Delegeerimispõhimõtte ühtse kohaldamise tagamiseks esitab iga alaline koda igal aastal kolleegiumile aruande delegeerimise kasutamise kohta.

8. Euroopa Prokuratuuri kodukorraga lubatakse alalistel kodadel teha otsuseid kirjaliku menetluse teel, mis sätestatakse üksikasjalikult Euroopa Prokuratuuri kodukorras.

Kõik vastavalt lõigetele 3, 4, 5 ja 7 tehtud otsused ja antud juhised registreeritakse kirjalikult ja lisatakse kriminaalasja toimikusse.

9. Lisaks alalistele liikmetele osaleb alalise koja aruteludel artikli 12 lõike 1 kohaselt uurimise või süüdistuse esitamise üle järelevalvet teostav Euroopa prokurör. Euroopa prokuröril on hääleõigus, välja arvatud alalise koja otsuste puhul, mis käsitlevad delegeerimist või delegeerimise tagasivõtmist kooskõlas käesoleva artikli lõikega 7, artikli 26 lõigete 3, 4 ja 5 ning artikli 27 lõike 6 alusel kriminaalasjade jaotamist ja ümberjaotamist ning kriminaalasja kohtusse saatmist kooskõlas artikli 36 lõige 3, juhul kui kriminaalasi kuulub rohkem kui ühe liikmesriigi kohtualluvusse, ning artikli 31 lõikes 8 kirjeldatud olukordades.

Alaline koda võib kas Euroopa prokuröri või Euroopa delegaatprokuröri taotlusel või oma algatusel kutsuda oma koosolekutest ilma hääleõiguseta osa võtma ka teisi kriminaalasjaga seotud Euroopa prokuröre või Euroopa delegaatprokuröre.

10. Alaliste kodade eesistujad hoiavad vastavalt Euroopa Prokuratuuri kodukorrale kolleegiumi kursis käesoleva artikli kohaselt tehtud otsustega, et kolleegiumil oleks võimalik täita oma ülesandeid artikli 9 lõike 2 alusel.

Artikkel 11

Euroopa peaprokurör ja Euroopa peaprokuröri asetäitjad

1. Euroopa peaprokurör on Euroopa Prokuratuuri juht. Euroopa peaprokurör korraldab Euroopa Prokuratuuri tööd, juhib selle tegevust ning võtab vastu otsuseid vastavalt käesolevale määrusele ja Euroopa Prokuratuuri kodukorrale.

2. Euroopa peaprokuröri määratakse tema ülesannete täitmisel abistama kaks Euroopa peaprokuröri asetäitjat, kes asendavad peaprokuröri tema äraoleku korral või juhul, kui ta ei saa neid kohustusi täita.

3. Euroopa peaprokurör esindab Euroopa Prokuratuuri liidu institutsioonide ja Euroopa Liidu liikmesriikide ning kolmandate isikute ees. Euroopa peaprokurör võib oma esindusülesanded delegeerida ka ühele Euroopa peaprokuröri asetäitjale või Euroopa prokurörile.

Artikkel 12

Euroopa prokurörid

1. Euroopa prokurörid teostavad alalise koja nimel ja kooskõlas kõigi alalise koja poolt kooskõlas artikli 10 lõigetega 3, 4 ja 5 antud juhistega järelevalvet uurimiste ja süüdistuste esitamise üle, mille eest vastutavad nende päritoluliikmesriigis asja menetlevad Euroopa delegaatprokurörid. Euroopa prokurörid esitavad nende järelevalve alla jäävate kriminaalasjade kokkuvõtte ja vajaduse korral ettepanekud otsuste kohta, mida alaline koda peaks tegema, võttes aluseks Euroopa delegaatprokuröride poolt ette valmistatud otsuste kavandid.

Ilma et see piiraks artikli 16 lõike 7 kohaldamist, sätestatakse Euroopa Prokuratuuri kodukorras mehhanism Euroopa prokuröridele üksteise asendamiseks juhul, kui järelevalvet teostav Euroopa prokurör on ajutiselt oma töökohalt ära või ei ole muudel põhjustel kättesaadav, et täita Euroopa prokuröri ülesandeid. Asendav Euroopa prokurör võib täita kõiki Euroopa prokuröri ülesandeid, välja arvatud artikli 28 lõikes 4 ettenähtud uurimise läbiviimine.

2. Euroopa prokurör võib juhul, kui see on põhjendatud Euroopa Prokuratuuri päritoluliikmesriigis suurel arvul läbiviidavate uurimiste ja süüdistuste esitamisega seotud töökoormuse või huvide konfliktiga, erandkorras taotleda, et järelevalve teostamine tema päritoluliikmesriigis Euroopa delegaatprokuröride poolt menetletavates konkreetsetes kriminaalasjades uurimiste läbiviimise ja süüdistuste esitamise üle määrataks teistele Euroopa prokuröridele, tingimusel et viimased on sellega nõus. Euroopa peaprokurör teeb taotluse kohta otsuse Euroopa prokuröri töökoormuse põhjal. Euroopa prokuröri huvide konflikti korral rahuldab Euroopa peaprokurör sellise taotluse. Euroopa Prokuratuuri kodukorras kehtestatakse selle otsuse tegemise põhimõtted ja menetlus seejärel toimuvaks asjaomaste kriminaalasjade jaotamiseks. Artikli 28 lõiget 4 ei kohaldata uurimiste ja süüdistuste esitamise suhtes, mille üle teostatakse järelevalvet kooskõlas käesoleva lõikega.

3. Järelevalvet teostavad Euroopa prokurörid võivad kooskõlas kohaldatava siseriikliku õigusega ning pädeva alalise koja juhiste põhjal anda konkreetses kriminaalasjas juhiseid asja menetlevale Euroopa delegaatprokurörile, kui see on vajalik uurimise või süüdistuse esitamise tõhususe või õigusemõistmise jaoks või selleks, et tagada Euroopa Prokuratuuri sidus toimimine.

4. Kui liikmesriigi õigusega nähakse ette teatavate toimingute sisekontroll siseriikliku prokuratuuristruktuuri raames, kuulub selliste Euroopa delegaatprokuröri toimingute kontrollimine järelevalvet teostava Euroopa prokuröri järelevalvevolituste alla kooskõlas Euroopa Prokuratuuri kodukorraga, ilma et see piiraks alalise koja järelevalve- ja jälgimisvolitusi.

5. Euroopa prokurörid on kontaktisikuks ja teabekanaliks alaliste kodade ja oma vastavate päritoluliikmesriikide Euroopa delegaatprokuröride vahel. Nad jälgivad Euroopa Prokuratuuri ülesannete rakendamist oma liikmesriikides, konsulteerides tihedalt Euroopa delegaatprokuröridega. Nad tagavad vastavalt käesolevale määrusele ja Euroopa Prokuratuuri kodukorrale, et keskasutus ja Euroopa delegaatprokurörid vahetavad omavahel kogu asjakohast teavet.

Artikkel 13

Euroopa delegaatprokurörid

1. Euroopa delegaatprokurörid tegutsevad Euroopa Prokuratuuri nimel oma vastavates liikmesriikides ja neil on samasugused volitused nagu siseriiklikel prokuröridel seoses uurimiste, süüdistuste esitamise ja kriminaalasjade kohtusse saatmisega, lisaks ja vastavalt neile antud konkreetsetele volitustele ja staatusele ning käesolevas määruses sätestatud tingimustel.

Euroopa delegaatprokurörid vastutavad uurimiste ja süüdistuste esitamise eest, mis nad on algatanud, mis on neile määratud või nad on üle võtnud evokatsiooniõigust kasutades. Euroopa delegaatprokurörid järgivad kriminaalasja eest vastutava alalise koja suuniseid ja juhiseid ning järelevalvet teostava Euroopa prokuröri juhiseid.

Euroopa delegaatprokurörid vastutavad ka kriminaalasja kohtusse saatmise eest ja eelkõige on neil õigus anda kohtus ütlusi, osaleda tõendite kogumises ja rakendada kooskõlas siseriikliku õigusega kättesaadavaid õiguskaitsevahendeid.

2. Igas liikmesriigis on kaks või enam Euroopa delegaatprokuröri. Euroopa peaprokurör kinnitab pärast asjaomaste liikmesriikide asutustega konsulteerimist ja nendega kokkuleppele jõudmist Euroopa delegaatprokuröride arvu ning igas liikmesriigis tegutsevate Euroopa delegaatprokuröride vahelise ülesannete jaotuse ja pädevuste territoriaalse jaotuse.

3. Euroopa delegaatprokurörid võivad tegutseda ka siseriiklike prokuröridena sellises ulatuses, mis ei takista neil käesolevast määrusest tulenevate kohustuste täitmist. Nad teavitavad järelevalvet teostavat Euroopa prokuröri sellistest ülesannetest. Juhul kui Euroopa delegaatprokurör ei saa mis tahes konkreetsel ajal täita oma ülesandeid Euroopa delegaatprokurörina, kuna ta täidab selliseid ülesandeid siseriikliku prokurörina, teatab ta sellest järelevalvet teostavale Euroopa prokurörile, kes konsulteerib pädeva siseriikliku prokuratuuriga, et teha kindlaks, kas pidada prioriteetseks ülesandeid, mida nad täidavad käesoleva määruse alusel. Euroopa prokurör võib teha alalisele kojale ettepaneku jaotada kriminaalasi ümber teisele Euroopa delegaatprokurörile samas liikmesriigis või otsustada uurimise ise läbi viia kooskõlas artikli 28 lõigetega 3 ja 4.







2. JAGU

Euroopa prokuratuuri liikmete ametissenimetamine ja ametist vabastamine

Artikkel 14

Euroopa peaprokuröri ametisse nimetamine ja ametist vabastamine

1. Euroopa Parlament ja nõukogu nimetavad omavahelisel kokkuleppel ametisse Euroopa peaprokuröri seitsme aasta pikkuseks ametiajaks, mida ei saa pikendada. Nõukogu teeb otsuse lihthäälteenamusega.

2. Euroopa peaprokurör valitakse kandidaatide hulgast, a) kes on liikmesriikide prokuratuuride või kohtusüsteemi tegevliikmed või tegutsevad Euroopa prokurörina, b) kelle sõltumatus on väljaspool kahtlust, c) kellel on oma liikmesriigis kõrgeimasse prokuröri- või kohtunikuametisse nimetamiseks nõutav kvalifikatsioon ja asjakohane praktiline kogemus liikmesriikide õigussüsteemide, finantsuurimiste ja kriminaalasjades tehtava rahvusvahelise õigusalase koostöö valdkonnas või kes on töötanud Euroopa prokurörina, ja d) kellel on selle ametikoha jaoks piisavad juhikogemused ja -kvalifikatsioon.

3. Valiku tegemiseks korraldatakse avalik kandideerimismenetlus, millest teatatakse Euroopa Liidu Teatajas ning mille järel valikukomisjon koostab ja esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule sobivate kandidaatide nimekirja. Valikukomisjon koosneb kaheteistkümnest isikust, kes valitakse Euroopa Kohtu või kontrollikoja endiste liikmete, Eurojusti endiste siseriiklike liikmete, riikide kõrgemate kohtute liikmete ning tunnustatud ja pädevate juristide hulgast. Ühe sellise isiku kandidatuuri esitab Euroopa Parlament. Nõukogu kehtestab valikukomisjoni tööeeskirjad ja võtab vastu otsuse, millega määratakse komisjoni ettepanekul ametisse selle liikmed.

4. Kui Euroopa prokurör nimetatakse ametisse Euroopa peaprokurörina, täidetakse tema Euroopa prokuröri ametikoht viivitamata kooskõlas artikli 16 lõigetes 1 ja 2 sätestatud menetlusega.

5. Juhul kui Euroopa Liidu Kohus leiab, et Euroopa peaprokurör ei saa enam oma kohustusi täita või et ta on süüdi raskes üleastumises, võib kohus ta Euroopa Parlamendi, nõukogu või komisjoni taotlusel ametist vabastada.

6. Kui Euroopa peaprokurör astub ametist tagasi, kui ta vabastatakse ametist või kui ta lahkub ametist mis tahes põhjusel, täidetakse tema ametikoht viivitamata kooskõlas lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud menetlusega.

Artikkel 15

Euroopa peaprokuröri asetäitjate ametisse nimetamine ja ametist vabastamine

1. Kolleegium nimetab kaks Euroopa prokuröri ametisse Euroopa peaprokuröri asetäitjatena kolme aasta pikkuseks ametiajaks, mida on võimalik pikendada ja mis ei kesta kauem kui nende ametiaeg Euroopa prokurörina. Valikumenetlus on reguleeritud Euroopa Prokuratuuri kodukorraga. Euroopa peaprokuröri asetäitjad säilitavad oma staatuse Euroopa prokuröridena.

2. Euroopa peaprokuröri asetäitja ülesannete täitmise eeskirjad ja tingimused sätestatakse Euroopa Prokuratuuri kodukorras. Kui Euroopa prokurör ei saa enam täita oma ülesandeid Euroopa peaprokuröri asetäitjana, võib kolleegium kooskõlas Euroopa Prokuratuuri kodukorraga otsustada ta Euroopa peaprokuröri asetäitja ametikohalt vabastada.

3. Kui Euroopa peaprokuröri asetäitja astub ametist tagasi, kui ta vabastatakse ametist või kui ta lahkub Euroopa peaprokuröri asetäitja ametist mis tahes põhjusel, täidetakse tema ametikoht viivitamata kooskõlas käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud menetlusega. Tingimusel et artiklis 16 sätestatud nõuded on täidetud, jääb ta edasi Euroopa prokuröriks.

Artikkel 16

Euroopa prokuröride ametisse nimetamine ja ametist vabastamine

1. Iga liikmesriik esitab Euroopa prokuröri ametikohale kolm kandidaati isikute hulgast: a) kes on asjaomase liikmesriigi prokuratuuri või kohtusüsteemi tegevliikmed, b) kelle sõltumatus on väljaspool kahtlust, ning c) kellel on oma liikmesriigis kõrgesse prokuratuuri- või kohtunikuametisse nimetamiseks nõutav kvalifikatsioon ja asjakohane praktiline kogemus liikmesriikide õigussüsteemide, finantsuurimiste ja kriminaalasjades tehtava rahvusvahelise õigusalase koostöö valdkonnas.

2. Pärast artikli 14 lõikes 3 osutatud valikukomisjoni põhjendustega arvamuse kättesaamist valib nõukogu välja ühe kandidaadi kõnealuse liikmesriigi Euroopa prokuröri ametikohale nimetamiseks. Kui valikukomisjon leiab, et kandidaat ei täida Euroopa prokuröri ülesannete täitmiseks vajalikke tingimusi, on tema arvamus nõukogu jaoks siduv.

3. Euroopa prokurörid valib välja ja nimetab ametisse nõukogu lihthäälteenamusega kuue aasta pikkuseks ametiajaks, mida ei saa pikendada. Nõukogu võib otsustada pikendada kuueaastase ametiaja lõpus volitusi maksimaalselt kolme aasta võrra.

4. Iga kolme aasta järel asendatakse üks kolmandik Euroopa prokuröridest. Nõukogu võtab lihthäälteenamusega vastu Euroopa prokuröride ametisse nimetamise üleminekueeskirjad, mida kohaldatakse esimese koosseisu ametisse nimetamisel ja esimese koosseisu ametiaja jooksul.

5. Juhul kui Euroopa Kohus leiab, et Euroopa prokurör ei saa enam oma kohustusi täita või et ta on süüdi raskes üleastumises, võib kohus ta Euroopa Parlamendi, nõukogu või komisjoni taotlusel ametist vabastada.

6. Kui Euroopa prokurör astub ametist tagasi või kui ta vabastatakse ametist või kui ta lahkub ametist mis tahes muul põhjusel, täidetakse tema ametikoht viivitamata kooskõlas lõigetes 1 ja 2 sätestatud menetlusega. Kui kõnealune Euroopa prokurör töötab ka Euroopa peaprokuröri asetäitjana, vabastatakse ta automaatselt ka viimati nimetatud ametikohalt.

7. Iga Euroopa prokuröri ametisse nimetamisel määrab kolleegium sama liikmesriigi Euroopa delegaatprokuröride hulgast ühe isiku, kes asendab Euroopa prokuröri, kui viimane ei saa täita oma ametiülesandeid või kui ta lahkub ametist kooskõlas lõigetega 5 ja 6.

Kui kolleegium leiab, et on tekkinud vajadus asendamise järele, täidab määratud isik ajutiselt Euroopa prokuröri ülesandeid maksimaalselt kolme kuu jooksul, kuni asjaomase Euroopa prokuröri asendamise või naasmiseni. Kolleegium võib seda ajavahemikku taotluse korral pikendada, kui see on vajalik. Ajutise kohusetäitmise mehhanismid ja kord määratakse kindlaks ja seda reguleeritakse Euroopa Prokuratuuri kodukorraga.

Artikkel 17

Euroopa delegaatprokuröride ametisse nimetamine ja ametist vabastamine

1. Kolleegium nimetab Euroopa peaprokuröri ettepanekul ametisse liikmesriikide poolt esitatud Euroopa delegaatprokurörid. Kolleegium võib keelduda esitatud isiku ametisse nimetamisest, kui isik ei täida lõikes 2 osutatud kriteeriume. Euroopa delegaatprokurörid nimetatakse ametisse viie aasta pikkuseks ametiajaks, mida on võimalik pikendada.

2. Euroopa delegaatprokurörid peavad alates nende Euroopa delegaatprokurörina ametisse nimetamisest kuni ametist vabastamiseni olema neid nimetanud vastavate liikmesriikide prokuratuuride või kohtute tegevliikmed. Nende sõltumatus peab olema väljaspool kahtlust ning neil peab olema nõutav kvalifikatsioon ja asjakohane praktiline kogemus oma siseriiklikus õigussüsteemis.

3. Juhul kui kolleegium leiab, et Euroopa delegaatprokurör ei vasta enam lõikes 2 sätestatud nõuetele või et ta ei saa enam oma kohustusi täita või et ta on süüdi raskes üleastumises, vabastab kolleegium Euroopa delegaatprokuröri ametist.

4. Kui liikmesriik otsustab Euroopa delegaatprokurörina ametisse nimetatud siseriikliku prokuröri ametist vabastada või võtta tema suhtes distsiplinaarmeetmeid põhjustel, mis ei ole seotud tema käesoleva määruse kohaste ülesannetega, teatab ta sellest eelnevalt Euroopa peaprokurörile. Liikmesriik ei või vabastada Euroopa delegaatprokuröri ametist või võtta tema suhtes distsiplinaarmeetmeid tema käesolevast määrusest tulenevate ülesannetega seotud põhjustel ilma Euroopa peaprokuröri nõusolekuta. Kui Euroopa peaprokurör ei ole nõus, võib asjaomane liikmesriik taotleda, et kolleegium vaataks küsimuse uuesti läbi.

5. Kui Euroopa delegaatprokurör astub ametist tagasi, kui tema tegevus ei ole enam Euroopa Prokuratuuri ülesannete täitmiseks vajalik või kui ta vabastatakse ametist või kui ta lahkub ametist mis tahes muul põhjusel, teavitab asjaomane liikmesriik sellest viivitamata Euroopa peaprokuröri ja esitab vajaduse korral teise prokuröri, kes nimetatakse lõike 1 kohaselt ametisse uue Euroopa delegaatprokurörina.

Artikkel 18

Haldusdirektori staatus

1. Haldusdirektor võetakse tööle Euroopa Prokuratuuri ajutise esindajana teenistustingimuste artikli 2 punkti a alusel.

2. Haldusdirektori nimetab ametisse kolleegium Euroopa peaprokuröri esitatud kandidaatide nimekirjast pärast avatud ja läbipaistvat valikumenetlust, mis viiakse läbi kooskõlas Euroopa Prokuratuuri kodukorraga. Haldusdirektoriga lepingu sõlmimisel esindab Euroopa Prokuratuuri Euroopa peaprokurör.

3. Haldusdirektori ametiaeg on neli aastat. Selle ajavahemiku lõpus koostab kolleegium hinnangu, milles hinnatakse haldusdirektori tegevust.

4. Kolleegium, tegutsedes vastavalt Euroopa peaprokuröri ettepanekule, milles võetakse arvesse lõikes 3 osutatud hinnangut, võib haldusdirektori ametiaega pikendada üks kord maksimaalselt neljaks aastaks.

5. Haldusdirektor, kelle ametiaega on pikendatud, ei või kogu oma ametiaja lõpus osaleda sama ametikoha täitmiseks korraldatavas valikumenetluses.

6. Haldusdirektor annab aru Euroopa peaprokurörile ja kolleegiumile.

7. Haldusdirektori võib ametist vabastada kolleegiumi otsusega, mis võetakse vastu liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega ning ilma et see piiraks eeskirju, mida kohaldatakse lepingu lõpetamisel personalieeskirjade ja teenistustingimuste alusel.

Artikkel 19

Haldusdirektori ülesanded

1. Haldus- ja eelarveküsimustes juhib Euroopa Prokuratuuri selle haldusdirektor.

2. Ilma et see piiraks kolleegiumi või Euroopa peaprokuröri volitusi, on haldusdirektor oma ametikohustuste täitmisel sõltumatu ning ei küsi ega saa juhiseid üheltki valitsuselt ega muult organilt.

3. Haldusdirektor on Euroopa Prokuratuuri seaduslikuks esindajaks haldus- ja eelarveküsimustes. Haldusdirektor vastutab Euroopa Prokuratuuri eelarve täitmise eest.

4. Haldusdirektor vastutab Euroopa Prokuratuurile antud haldusülesannete täitmise eest, eelkõige järgmise eest: a) Euroopa Prokuratuuri igapäevane juhtimine ja personalijuhtimine; b) Euroopa peaprokuröri ja kolleegiumi vastu võetud otsuste rakendamine; c) iga-aastase ja mitmeaastase programmdokumendi ettepaneku koostamine ja selle esitamine Euroopa peaprokurörile; d) iga-aastase ja mitmeaastase programmdokumendi rakendamine ning aruandmine kolleegiumile nende rakendamise kohta; e) Euroopa Prokuratuuri tegevust käsitleva iga-aastase aruande haldus- ja eelarveosade koostamine; f) tegevuskava koostamine sise- või välisauditite aruannete, hindamiste ja uurimiste järelduste, sealhulgas Euroopa Andmekaitseinspektori ja OLAFi järelduste kohaselt järelmeetmete võtmiseks ning aruande esitamine neile ja kolleegiumile kaks korda aastas; g) Euroopa Prokuratuuri ametisisese pettustevastase võitluse strateegia koostamine ja selle esitamine kolleegiumile heakskiitmiseks; h) Euroopa Prokuratuuri suhtes kohaldatavate finantseeskirjade projekti ettepaneku koostamine ja selle esitamine Euroopa peaprokurörile; i) Euroopa Prokuratuuri tulude ja kulude eelarvestuse projekti ettepaneku koostamine ning selle esitamine Euroopa peaprokurörile; j) vajaliku haldustoe pakkumine, et lihtsustada Euroopa Prokuratuuri operatiivtegevust; k) Euroopa peaprokuröri ja Euroopa peaprokuröri asetäitjate toetamine nende ülesannete täitmisel.

Artikkel 20

Euroopa Prokuratuuri ajutised halduskokkulepped

1. Komisjon vastutab oma eelarves ette nähtud esialgsete eelarveassigneeringute abil Euroopa Prokuratuuri asutamise ja esialgse haldustegevuse eest selle ajani, kui Euroopa Prokuratuur on võimeline enda eelarvet täitma. Selleks võib komisjon: a) nimetada pärast nõukoguga konsulteerimist komisjoni ametniku ajutiseks haldusdirektoriks täitma haldusdirektorile antud ülesandeid, sealhulgas kasutama personalieeskirjade ja teenistustingimustega ametisse nimetavale asutusele antud volitusi seoses Euroopa Prokuratuuri kõikide ametikohtadega, mis on vaja täita enne, kui haldusdirektor asub täitma oma ülesandeid kooskõlas artikliga 18; b) abistada Euroopa Prokuratuuri, eelkõige lähetades Euroopa Prokuratuuri piiratud arvul komisjoni ametnikke, mis on vajalik ajutise haldusdirektori vastutusel toimuvaks haldustegevuseks.

2. Ajutine haldusdirektor võib kinnitada kõik maksed, mis on kaetud Euroopa Prokuratuuri eelarvesse kantud assigneeringutega, ning võib sõlmida lepinguid, sealhulgas töölepinguid.

3. Pärast seda, kui kolleegium asub täitma oma ülesandeid vastavalt artikli 9 lõikele 1, täidab ajutine haldusdirektor oma ülesandeid kooskõlas artikliga 18. Ajutine haldusdirektor lõpetab selle ülesande täitmise kohe, kui haldusdirektor on asunud täitma oma ülesandeid pärast kolleegiumipoolset ametisse nimetamist kooskõlas artikliga 18.

4. Selle ajani, kuni kolleegium asub täitma oma ülesandeid kooskõlas artikli 9 lõikega 1, täidab tema käesolevas artiklis nimetatud ülesandeid komisjon, konsulteerides eksperdirühmaga, mis on moodustatud liikmesriikide esindajatest.







3. JAGU

Euroopa prokuratuuri kodukord

Artikkel 21

Euroopa Prokuratuuri kodukord

1. Euroopa Prokuratuuri töökorraldus on reguleeritud kodukorraga.

2. Pärast Euroopa Prokuratuuri asutamist koostab Euroopa peaprokurör viivitamata Euroopa Prokuratuuri kodukorra ettepaneku, mille võtab vastu kolleegium kahekolmandikulise häälteenamusega.

3. Iga Euroopa prokurör võib teha ettepanekuid Euroopa Prokuratuuri kodukorra muutmiseks, mis võetakse vastu, kui kolleegium nii kahekolmandikulise häälteenamusega otsustab.







IV PEATÜKK

EUROOPA PROKURATUURI PÄDEVUS JA PÄDEVUSE TEOSTAMINE







1. JAGU

Euroopa prokuratuuri pädevus

Artikkel 22

Euroopa Prokuratuuri sisuline pädevus

1. Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluvad liidu finantshuve kahjustavad kuriteod, mis on sätestatud direktiivis (EU) 2017/1371, nii nagu seda rakendatakse liikmesriigi õiguses, sõltumata sellest, kas sama kuriteo saaks siseriikliku õiguse alusel liigitada erinevat liiki süüteoks. Direktiivi (EU) 2017/1371 (nii nagu seda rakendatakse siseriiklikus õiguses) artikli 3 lõike 2 punktis d osutatud kuritegude puhul on Euroopa Prokuratuuril pädevus ainult siis, kui kõnealuses sättes määratletud tahtlik tegu või tegevusetus on seotud kahe või enama liikmesriigi territooriumiga ja kui kogukahju on vähemalt kümme miljonit eurot.

2. Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluvad ka kuriteod, mis on seotud kuulumisega kuritegelikku ühendusse, nagu see on määratletud liikmesriigi õigusega rakendatavas raamotsuses 2008/841/JSK, kui sellise kuritegeliku ühenduse kuritegevuse kese on mis tahes lõikes 1 osutatud kuritegude toimepanemisel.

3. Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluvad ka mis tahes muud kuriteod, mis on lahutamatult seotud käesoleva artikli lõike 1 kohaldamisalasse kuuluva kuriteoga. Selliste kuritegude suhtes võib pädevust teostada üksnes kooskõlas artikli 25 lõikega 3.

4. Euroopa Prokuratuuril ei ole ühelgi juhul pädevust siseriiklike otseste maksudega seotud kuritegude puhul, sealhulgas nendega lahutamatult seotud kuritegude puhul, ning käesolev määrus ei mõjuta liikmesriikide maksuametite struktuuri ja toimimist.

Artikkel 23

Euroopa Prokuratuuri territoriaalne ja isikuline pädevus

Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluvad artiklis 22 osutatud kuriteod, kui asjaomane kuritegu:

a) pandi tervikuna või osaliselt toime ühe või mitme liikmesriigi territooriumil;

b) pandi toime liikmesriigi kodaniku poolt, tingimusel et liikmesriigil on pädevus seoses selliste kuritegudega, kui need on pandud toime väljaspool tema territooriumi, või

c) pandi toime väljaspool punktis a osutatud territooriumi isiku poolt, kelle suhtes kehtisid kuriteo toimepanemise ajal personalieeskirjad või teenistustingimused, tingimusel et liikmesriigil on pädevus seoses selliste kuritegudega, kui need on pandud toime väljaspool tema territooriumi.







2. JAGU

Euroopa prokuratuuri pädevuse teostamine

Artikkel 24

Teabe esitamine, registreerimine ja kontrollimine

1. Liidu institutsioonid, organid ja asutused ning liikmesriikide ametiasutused, kellel on pädevus kohaldatava siseriikliku õiguse alusel, teavitavad Euroopa Prokuratuuri põhjendamatu viivituseta igast kuriteost, mille puhul viimane võib teostada oma pädevust kooskõlas artikliga 22 ning artikli 25 lõigetega 2 ja 3.

2. Kui liikmesriigi õigus- või õiguskaitseasutus algatab uurimise seoses kuriteoga, mille puhul Euroopa Prokuratuur võib teostada oma pädevust kooskõlas artikliga 22 ning artikli 25 lõigetega 2 ja 3 või kui liikmesriigi pädev õigus- või õiguskaitseasutus leiab ükskõik millal pärast uurimise algatamist, et uurimine puudutab sellist kuritegu, teavitab see asutus põhjendamatu viivituseta Euroopa Prokuratuuri, et viimasel oleks võimalik otsustada, kas ta kasutab oma evokatsiooniõigust kooskõlas artikliga 27.

3. Kui liikmesriigi õigus- või õiguskaitseasutus algatab uurimise seoses artiklis 22 määratletud kuriteoga ja leiab, et Euroopa Prokuratuur ei peaks vastavalt artikli 25 lõikele 3 oma pädevust teostama, teavitab ta sellest Euroopa Prokuratuuri.

4. Teave sisaldab vähemalt asjaolude kirjeldust, kaasa arvatud tekitatud või tõenäoliselt tekitatava kahju hindamine, kuriteo võimalik õiguslik liigitus ning kättesaadav teave võimalike kannatanute, kahtlusaluste ja teiste asjaga seotud isikute kohta.

5. Euroopa Prokuratuuri teavitatakse kooskõlas käesoleva artikli lõigetega 1 ja 2 samuti juhtudel, kui ei ole võimalik hinnata, kas artikli 25 lõikes 2 sätestatud kriteeriumid on täidetud.

6. Euroopa Prokuratuurile esitatud teave registreeritakse ja seda kontrollitakse kooskõlas Euroopa Prokuratuuri kodukorraga. Kontrollimisega hinnatakse, kas lõigete 1 ja 2 kohaselt esitatud teabe põhjal on alust uurimise algatamiseks või evokatsiooniõiguse kasutamiseks.

7. Kui Euroopa Prokuratuur otsustab kontrollimise käigus, et puudub alus uurimise algatamiseks kooskõlas artikliga 26 või evokatsiooniõiguse kasutamiseks kooskõlas artikliga 27, tehakse põhjuste kohta märge kriminaalasjade haldamise süsteemi.

Euroopa Prokuratuur teavitab lõike 1 või 2 kohaselt kuriteost teavitanud asutust ning kuriteos kannatanuid, ja kui siseriiklikus õiguses on nii sätestatud, teisi kuriteost teavitanud isikuid.

8. Kui Euroopa Prokuratuur saab teada, et toime võib olla pandud kuritegu, mis jääb väljapoole Euroopa Prokuratuuri pädevust, teavitab Euroopa Prokuratuur sellest põhjendamatu viivituseta pädevaid riiklikke asutusi ja edastab neile kõik sellise kuriteoga seotud asjakohased tõendid.

9. Euroopa Prokuratuur võib erijuhtudel taotleda liidu institutsioonidele, organitele ja asutustele ning liikmesriikide asutustele kättesaadavat täiendavat asjakohast teavet. Taotletav teave võib samuti puudutada liidu finantshuvide kahjustamist põhjustanud rikkumist, mis on väljaspool Euroopa Prokuratuuri pädevust vastavalt artikli 25 lõikele 2.

10. Euroopa Prokuratuur võib taotleda muud teavet, et võimaldada kolleegiumil anda kooskõlas artikli 9 lõikega 2 üldiseid suuniseid, mis käsitlevad seda, kuidas tõlgendada kohustust teavitada Euroopa Prokuratuuri juhtudel, mis jäävad artikli 25 lõike 2 kohaldamisalasse.

Artikkel 25

Euroopa Prokuratuuri pädevuse teostamine

1. Euroopa Prokuratuur teostab oma pädevust kas uurimise algatamisega artikli 26 alusel või otsusega kasutada oma evokatsiooniõigust artikli 27 alusel. Kui Euroopa Prokuratuur otsustab teostada oma pädevust, ei teosta pädevad riigiasutused oma pädevust sama kuriteo osas.

2. Kui artikli 22 kohaldamisalasse kuuluva kuriteo tulemusel kahjustatakse või tõenäoliselt kahjustatakse liidu finantshuve väiksemas mahus kui 10 000 eurot, võib Euroopa Prokuratuur oma pädevust teostada ainult juhul, kui: a) kuriteol on tagajärjed liidu tasandil, mille tõttu on vaja, et uurimise viiks läbi Euroopa Prokuratuur, või b) kuriteo toimepanemises võidakse kahtlustada liidu ametnikke või muid teenistujaid või institutsioonide liikmeid.

Euroopa Prokuratuur konsulteerib vajaduse korral pädevate riigiasutustega või liidu organitega, et teha kindlaks, kas esimese lõigu punktides a ja b sätestatud kriteeriumid on täidetud.

3. Euroopa Prokuratuur ei teosta oma pädevust seoses artikli 22 kohaldamisalasse kuuluva kuriteoga ja saadab pärast pädevate riigiasutustega konsulteerimist kriminaalasja põhjendamatu viivituseta kooskõlas artikliga 34 pädevatele riigiasutustele, kui: a) liikmesriigi õiguse kohaselt on artikli 22 lõike 1 kohaldamisalasse kuuluva kuriteo eest ette nähtud maksimaalne karistusmäär võrdne või väiksem kui artikli 22 lõikes 3 osutatud lahutamatult seotud kuriteo eest ette nähtud maksimaalne karistusmäär, välja arvatud juhul, kui viimane oli instrumentaalne artikli 22 lõike 1 kohaldamisalasse kuuluva kuriteo toimepanemiseks, või b) on alust arvata, et artiklis 22 osutatud kuriteoga liidu finantshuvidele tekitatud või tõenäoliselt tekitatav kahju ei ületa mõnele teisele kannatanule tekitatud või tõenäoliselt tekitatavat kahju.

Käesoleva lõike esimese lõigu punkti b ei kohaldata direktiivi (EL) 2017/1371 (nagu seda rakendatakse siseriiklikus õiguses) artikli 3 lõike 2 punktides a, b ja d osutatud kuritegude suhtes.

4. Euroopa Prokuratuur võib pädevate riigiasutuste nõusolekul teostada artiklis 22 osutatud kuritegude puhul oma pädevust juhtudel, kus ta tulenevalt käesoleva artikli lõike 3 punkti b kohaldamisest ei saaks muidu pädevust teostada, kui ilmneb, et Euroopa Prokuratuur on uurimise läbiviimiseks või süüdistuse esitamiseks paremas positsioonis.

5. Euroopa Prokuratuur teavitab pädevaid riigiasutusi põhjendamatu viivituseta igast otsusest oma pädevust teostada või mitte teostada.

6. Kui Euroopa Prokuratuur ja liikmesriigi prokuratuur on eriarvamusel küsimuses, kas kuritegu kuulub artikli 22 lõigete 2 või 3 või artikli 25 lõigete 2 või 3 kohaldamisalasse, teeb riigiasutus, kes on pädev tegema otsust liikmesriigi tasandil süüdistuse esitamise pädevuse andmise kohta, otsuse selle kohta, kes on pädev uurimist läbi viima. Liikmesriigid määravad kindlaks liikmesriigi asutuse, kes teeb otsuse pädevuse andmise kohta.







V PEATÜKK

UURIMIST, UURIMISMEETMETE VÕTMIST, SÜÜDISTUSE ESITAMIST JA SÜÜDISTUSE ESITAMISE ALTERNATIIVE KÄSITLEVAD MENETLUSNORMID







1. JAGU

Uurimist käsitlevad menetlusnormid

Artikkel 26

Uurimise algatamine ja pädevuste jaotus Euroopa Prokuratuuris

1. Kui vastavalt kohaldatavale siseriiklikule õigusele on põhjendatult alust arvata, et pannakse toime või on toime pandud Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluv kuritegu, siis algatab selle liikmesriigi Euroopa delegaatprokurör, kelle kohtualluvusse kõnealune kuritegu vastavalt liikmesriigi õigusele kuulub, ilma et see piiraks artikli 25 lõigete 2 ja 3 kohaldamist, uurimise ja teeb selle kohta märke kriminaalasjade haldamise süsteemi.

2. Kui artikli 24 lõike 6 kohase kontrolli tulemusel otsustab Euroopa Prokuratuur algatada uurimise, teavitab ta sellest põhjendamatu viivituseta asutust, kes kooskõlas artikli 24 lõigetega 1 või 2 andis kuriteost teada.

3. Kui Euroopa delegaatprokurör ei ole uurimist algatanud, peab alaline koda, kellele kriminaalasi määrati, andma lõikes 1 sätestatud tingimuste kohaselt Euroopa delegaatprokurörile juhise uurimise algatamiseks.

4. Üldjuhul algatab kriminaalasja ja seda menetleb selle liikmesriigi Euroopa delegaatprokurör, kus asub kuritegevuse kese, või kui toime on pandud mitu Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluvat omavahel seotud kuritegu, siis selle liikmesriigi Euroopa delegaatprokurör, kus toime pandud kuritegude hulk on kõige suurem. Sellest erineva liikmesriigi Euroopa delegaatprokurör, kelle kohtualluvusse kõnealune kriminaalasi kuulub, võib uurimise algatada või saada pädevalt alaliselt kojalt juhise uurimise algatamiseks üksnes siis, kui kõrvalekaldumine eelmises lauses sätestatud eeskirjast on nõuetekohaselt põhjendatud, võttes arvesse järgmisi tähtsuse järjekorras esitatud kriteeriume: a) kahtlustatava või süüdistatava alaline elukoht; b) kahtlustatava või süüdistatava kodakondsus; c) põhilise rahalise kahju tekkimise koht.

5. Kuni artikli 36 alusel otsuse tegemiseni süüdistuse esitamise kohta võib pädev alaline koda kriminaalasjas, mis on seotud rohkem kui ühe liikmesriigi kohtualluvusega, ja pärast konsulteerimist Euroopa prokuröridega ja/või Euroopa delegaatprokuröridega, otsustada: a) jaotada kriminaalasi ümber teise liikmesriigi Euroopa delegaatprokurörile; b) kriminaalasjad liita või osadeks jagada ning valida iga kriminaalasja jaoks seda menetleva Euroopa delegaatprokuröri,

kui kõnealused otsused on õigusemõistmise üldistes huvides ja kooskõlas asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri valimise kriteeriumidega kooskõlas käesoleva artikli lõikega 4.

6. Kui alaline koda teeb otsuse kriminaalasi ümber jaotada, liita või osadeks jagada, võtab ta nõuetekohaselt arvesse uurimise seisu.

7. Euroopa Prokuratuur teavitab liikmesriigi pädevaid asutusi põhjendamatu viivituseta igast otsusest algatada uurimine.

Artikkel 27

Evokatsiooniõigus

1. Pärast kogu artikli 24 lõike 2 kohase teabe saamist teeb Euroopa Prokuratuur nii kiiresti kui võimalik, kuid hiljemalt viie päeva jooksul pärast riigiasutustelt teabe saamist, otsuse selle kohta, kas teostada oma evokatsiooniõigust, ning teavitab riigiasutusi sellest otsusest. Konkreetse kriminaalasja puhul võib Euroopa peaprokurör võtta vastu põhjendatud otsuse seda tähtaega pikendada maksimaalselt viie päeva võrra, ja teavitab sellest vastavalt riiklikke asutusi.

2. Lõikes 1 osutatud aja jooksul ei tee riigiasutused siseriikliku õiguse alusel otsuseid, mille tulemusel võidakse välistada Euroopa Prokuratuuri evokatsiooniõiguse teostamine.

Riigiasutused rakendavad siseriikliku õiguse alusel vajalikke kiireloomulisi meetmeid, et tagada tõhus uurimine ja süüdistuse esitamine.

3. Kui Euroopa Prokuratuurile saab muul viisil kui artikli 24 lõikes 2 osutatud teavitamise kaudu teatavaks, et liikmesriigi pädevad asutused on juba alustanud uurimist kuriteo puhul, mis võiks kuuluda Euroopa Prokuratuuri pädevusse, teavitab Euroopa Prokuratuur viivitamata kõnealuseid asutusi. Pärast seda, kui Euroopa Prokuratuuri on asjakohaselt teavitatud vastavalt artikli 24 lõikele 2, otsustab ta ise, kas teostada oma evokatsiooniõigust. Sellekohane otsus tehakse käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul.

4. Euroopa Prokuratuur konsulteerib vajaduse korral asjaomase liikmesriigi pädevate asutustega, enne kui otsustab, kas teostada oma evokatsiooniõigust.

5. Kui Euroopa Prokuratuur teostab oma evokatsiooniõigust, annavad liikmesriikide pädevad asutused toimiku üle Euroopa Prokuratuurile ning hoiduvad sama kuritegu käsitlevate edasiste uurimistoimingute läbiviimisest.

6. Käesolevas artiklis sätestatud evokatsiooniõigust võib teostada iga liikmesriigi Euroopa delegaatprokurör, kelle pädevad asutused on algatanud uurimise artiklite 22 ja 23 kohaldamisalasse kuuluva kuriteo osas.

Kui Euroopa delegaatprokurör, kes on saanud artikli 24 lõike 2 kohase teabe, otsustab evokatsiooniõigust mitte teostada, teavitab ta oma liikmesriigi Euroopa prokuröri kaudu sellest pädevat alalist koda, et alalisel kojal oleks võimalik teha otsus kooskõlas artikli 10 lõikega 4.

7. Kui Euroopa Prokuratuur ei ole oma evokatsiooniõigust teostanud, teavitab ta sellest põhjendamatu viivituseta pädevaid riigiasutusi. Pädevad riigiasutused teavitavad Euroopa Prokuratuuri kogu menetluse jooksul kõigist uutest asjaoludest, mis võiksid anda Euroopa Prokuratuurile põhjuse oma eelnev otsus pädevust mitte teostada uuesti läbi vaadata.

Euroopa Prokuratuur võib teostada oma evokatsiooniõigust pärast sellise teabe saamist, tingimusel et siseriiklikku uurimist ei ole veel lõpetatud ning süüdistusakti ei ole veel kohtule esitatud. Otsus tehakse lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul.

8. Kui kuriteo puhul, mille tulemusel leidis aset või tõenäoliselt leiab aset liidu finantshuvide kahjustamine väiksemas mahus kui 100 000 eurot, leiab kolleegium, viidates kuriteo raskusastmele või menetluse keerukusele konkreetse kriminaalasja puhul, et vajadus liidu tasandil uurimise või süüdistuse esitamise järele puudub, esitab ta kooskõlas artikli 9 lõikega 2 üldised suunised, mis võimaldavad Euroopa delegaatprokuröridel iseseisvalt ja põhjendamatu viivituseta otsustada, et kriminaalasja ei alustata.

Suunistes täpsustatakse üksikasjalikult olukorrad, millal neid kohaldatakse, kehtestades selged kriteeriumid ning võttes eriti arvesse kuriteo laadi, olukorra kiireloomulisust ja pädevate riigiasutuste kohustust võtta kõik vajalikud meetmed, et nõuda liidu finantshuvidele põhjustatud kahju täies ulatuses sisse.

9. Suuniste ühtse kohaldamise tagamiseks teavitab Euroopa delegaatprokurör pädevat alalist koda igast kooskõlas lõikega 8 tehtud otsusest ning iga alaline koda esitab igal aastal kolleegiumile aruande suuniste kohaldamise kohta.

Artikkel 28

Uurimise läbiviimine

1. Asja menetlev Euroopa delegaatprokurör võib kooskõlas käesoleva määruse ja siseriikliku õigusega kas võtta uurimismeetmeid ja muid meetmeid omal algatusel või anda vastava juhise oma liikmesriigi pädevatele asutustele. Kõnealused asutused tagavad kooskõlas siseriikliku õigusega, et järgitakse kõiki juhiseid ning võtavad neile määratud meetmeid. Asja menetlev Euroopa delegaatprokurör teatab kohtuasjade haldamise süsteemi kaudu pädevale Euroopa prokurörile ja alalisele kojale olulistest arengutest kriminaalasjas vastavalt kodukorras sätestatud eeskirjadele.

2. Euroopa Prokuratuuri läbiviidava uurimise ükskõik millises etapis võtavad pädevad riigiasutused kooskõlas siseriikliku õigusega kiireloomulisi meetmeid, mis on vajalikud tulemusliku uurimise tagamiseks, isegi kui nad ei tegutse asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri antud juhise alusel. Riigiasutused teavitavad põhjendamatu viivituseta asja menetlevat Euroopa delegaatprokuröri võetud kiireloomulistest meetmetest.

3. Pädev alaline koda võib järelevalvet teostava Euroopa prokuröri ettepanekul otsustada jaotada kriminaalasja ümber samas liikmesriigis asuvale teisele Euroopa delegaatprokurörile, kui asja menetlev Euroopa delegaatprokurör: a) ei saa uurimist läbi viia või süüdistust esitada või b) ei järgi pädeva alalise koja või Euroopa prokuröri juhiseid.

4. Erandjuhtudel ja pärast pädevalt alaliselt kojalt heakskiidu saamist võib järelevalvet teostav Euroopa prokurör võtta vastu põhjendatud otsuse viia uurimine läbi isiklikult, kas võttes selleks ise uurimismeetmeid ja muid meetmeid või andes vastava juhise oma liikmesriigi pädevatele asutustele, kui see näib olevat hädavajalik uurimise või süüdistuse esitamise tõhususe huvides ühe või mitme järgmise kriteeriumi alusel: a) kuriteo raskusaste, eelkõige võttes arvesse selle liidu tasandil avalduvaid võimalikke tagajärgi; b) kui uurimine on seotud Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate või liidu institutsioonide liikmetega; c) lõikes 3 ettenähtud ümberjaotamismehhanismi tõrke korral.

Sellistel erandlikel juhtudel tagavad liikmesriigid, et Euroopa prokuröril on õigus nõuda või taotleda uurimismeetmete ja muude meetmete võtmist ning et tal on kõik Euroopa delegaatprokuröri volitused, ülesanded ja kohustused kooskõlas käesoleva määruse ja siseriikliku õigusega.

Kriminaalasjaga seotud pädevaid riigiasutusi ja Euroopa delegaatprokuröre teavitatakse põhjendamatu viivituseta käesoleva lõike alusel vastu võetud otsusest.

Artikkel 29

Privileegide või immuniteedi tühistamine

1. Kui Euroopa Prokuratuuri uurimine hõlmab isikuid, kes on siseriikliku õiguse alusel kaitstud privileegide või immuniteediga, ja kui selline privileeg või immuniteet takistab konkreetset uurimist, esitab Euroopa peaprokurör kirjaliku põhjendatud taotluse selle tühistamiseks asjaomases siseriiklikus õiguses sätestatud korras.

2. Kui Euroopa Prokuratuuri uurimine hõlmab isikuid, kes on liidu õiguse ja eelkõige Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokolli alusel kaitstud privileegide või immuniteediga, ja kui selline privileeg või immuniteet takistab konkreetset uurimist, esitab Euroopa peaprokurör kirjaliku põhjendatud taotluse selle tühistamiseks liidu õiguses sätestatud korras.







2. JAGU

Uurimismeetmete ja muudemeetmete võtmist käsitlevad menetlusnormid

Artikkel 30

Uurimismeetmed ja muud meetmed

1. Vähemalt kriminaalasjades, mille puhul uuritava kuriteo eest ette nähtud karistuse maksimummäär on vähemalt neli aastat vangistust, tagavad liikmesriigid, et Euroopa delegaatprokuröridel on õigus nõuda või taotleda järgmiste uurimismeetmete võtmist: a) mis tahes ruumide, maaüksuse, sõiduki, kodu, rõivaste või muu eraomandi või arvutisüsteemi läbiotsimine, ning mis tahes kaitsemeetmete võtmine tõendite puutumatuse säilitamiseks või nende kadumise või rikkumise ärahoidmiseks; b) mis tahes asjaomase eseme või dokumendi hankimine, kas originaalkujul või mingil muul kindlaksmääratud kujul; c) salvestatud arvutiandmete hankimine kas krüpteerituna või mitte ja kas originaal- või muul kindlaksmääratud kujul, sealhulgas pangakontoandmed ja andmeliikluseandmed, välja arvatud andmed, mida säilitatakse konkreetsel eesmärgil kooskõlas siseriikliku õigusega tulenevalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/58/EÜ ( 2 ) artikli 15 lõike 1 teisest lausest; d) selliste kuriteovahendite või kriminaaltulu (sealhulgas vara) arestimine, mille kriminaalasja menetlev kohus tõenäoliselt konfiskeerib, kui on alust arvata, et selliste kuriteovahendite või sellise kriminaaltulu omanik, valdaja või kontrollija püüab konfiskeerimisotsuse täitmist nurjata; e) kahtlustatava või süüdistatava kasutatavate elektrooniliste sidevahendite kaudu kahtlustatava või süüdistatava poolt vastuvõetava ja edastatava elektroonilise teabe pealtkuulamine või läbivaatamine; f) objekti tuvastamine ja jälgimine tehniliste vahendite abil, sealhulgas kontrollialused kaubasaadetised.

2. Ilma et see piiraks artikli 29 kohaldamist, võib käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud uurimismeetmete suhtes kehtestada tingimusi kooskõlas kohaldatava siseriikliku õigusega, kui siseriiklik õigus sisaldab konkreetseid piiranguid teatud isikute või elukutsete kategooriate suhtes, mille puhul on seadusega ette nähtud konfidentsiaalsuskohustus.

3. Käesoleva artikli lõike 1 punktides c, e ja f sätestatud uurimismeetmete suhtes võib kehtestada kohaldatava siseriikliku õigusega ette nähtud täiendavaid tingimusi, sealhulgas piiranguid. Eelkõige võivad liikmesriigid piirata käesoleva artikli lõike 1 punktide e ja f kohaldamist konkreetsete raskete kuritegudega. Sellist piirangut kasutada kavatsev liikmesriik teavitab Euroopa Prokuratuuri konkreetsete raskete kuritegude asjakohasest loetelust kooskõlas artikliga 117.

4. Lisaks lõikes 1 osutatud meetmetele on Euroopa delegaatprokuröridel õigus taotleda või nõuda oma liikmesriigis mis tahes muude meetmete võtmist, mis on prokuröridele siseriikliku õiguse kohaselt kättesaadavad sarnaste siseriiklike kriminaalasjade korral.

5. Euroopa delegaatprokurörid võivad nõuda lõikes 1 ja 4 osutatud uurimismeetmete võtmist üksnes siis, kui on põhjendatult alust arvata, et konkreetne meede võib anda uurimise seisukohast kasulikku teavet või tõendeid, ja kui sama eesmärgi saavutamiseks ei ole kättesaadav ükski vähem sekkuv meede. Meetmete võtmise menetlusi ja korda reguleeritakse kohaldatava siseriikliku õigusega.

Artikkel 31

Piiriülesed uurimised

1. Euroopa delegaatprokurörid teevad üksteist abistades ja omavahel konsulteerides piiriülestes kriminaalasjades tihedat koostööd. Kui meede on vaja võtta muus liikmesriigis kui asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri liikmesriigis, teeb viimati nimetatud liikmesriigi Euroopa delegaatprokurör otsuse vajaliku meetme vastuvõtmise kohta ning määrab meetme sellele Euroopa delegaatprokurörile, kes asub liikmesriigis, kus meede tuleb võtta.

2. Asja menetlev Euroopa delegaatprokurör võib määrata kõiki talle kooskõlas artikliga 30 kättesaadavaid meetmeid. Selliste meetmete põhjendamine ja vastuvõtmine on reguleeritud asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri liikmesriigi õigusega. Kui asja menetlev Euroopa delegaatprokurör määrab uurimismeetme ühele või mitmele teise liikmesriigi Euroopa delegaatprokurörile, teavitab ta sellest samal ajal oma järelevalvet teostavat Euroopa prokuröri.

3. Kui abistava Euroopa delegaatprokuröri liikmesriigi õiguse kohaselt on meetme võtmiseks vaja kohtu luba, hangib abistav Euroopa delegaatprokurör sellise loa kooskõlas selle liikmesriigi õigusega.

Kui kohus keeldub määratud meetme võtmiseks luba andmast, võtab asja menetlev Euroopa delegaatprokurör meetme määramise tagasi.

Siiski, kui abistava Euroopa delegaatprokuröri liikmesriigi õiguse kohaselt ei ole selline kohtu luba vajalik, kuid see on nõutav asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri liikmesriigi õigusega, hangib loa viimati nimetatud Euroopa delegaatprokurör ja esitab selle koos meetme määramisega.

4. Abistav Euroopa delegaatprokurör võtab määratud meetmeid ise või annab nende võtmiseks juhised pädevale riigiasutusele.

5. Kui abistav Euroopa delegaatprokurör leiab, et: a) määratud meede ei ole täielik või selles sisaldub oluline viga, b) meedet ei saa põhjendatud ja objektiivsetel põhjustel määramisel ettenähtud tähtaja jooksul võtta, c) alternatiivne, kuid vähem sekkuv meede võimaldaks saavutada määratud meetmega võrreldes sama tulemuse või d) määratud meedet ei ole tema siseriiklikus õiguses ette nähtud või see ei oleks sarnase siseriikliku kriminaalasja korral kättesaadav,

teavitab ta oma järelevalvet teostavat Euroopa prokuröri ja konsulteerib asja menetleva Euroopa delegaatprokuröriga, et lahendada küsimus kahepoolselt.

6. Kui määratud meedet ei ole puhtalt riigisiseses olukorras ette nähtud, kuid see oleks kättesaadav piiriülese olukorra korral, mis on hõlmatud vastastikust tunnustamist või piiriülest koostööd käsitlevate õigusaktidega, võivad asjaomased Euroopa delegaatprokurörid kokkuleppel järelevalvet teostavate Euroopa prokuröridega tugineda sellistele õigusaktidele.

7. Kui Euroopa delegaatprokurörid ei suuda küsimust seitsme tööpäeva jooksul lahendada ning määratud meede jääb jõusse, suunatakse küsimus edasi pädevale alalisele kojale. Sama kohaldub siis, kui määratud meedet ei ole määramisel ettenähtud tähtaja jooksul või mõistliku aja jooksul võetud.

8. Pädev alaline koda kuulab vajalikus ulatuses ära kriminaalasjaga seotud Euroopa delegaatprokuröride seisukohad ning otsustab seejärel kooskõlas kohaldatava siseriikliku õiguse ja käesoleva määrusega ilma põhjendamatu viivituseta, kas ja mis ajaks peab abistav Euroopa delegaatprokurör määratud meetme või asendusmeetme võtma, ning teeb otsuse kõnealustele Euroopa delegaatprokuröridele pädeva Euroopa prokuröri vahendusel teatavaks.

Artikkel 32

Määratud meetmete jõustamine

Määratud meetmeid viiakse ellu kooskõlas käesoleva määrusega ja abistava Euroopa delegaatprokuröri liikmesriigi õigusega. Järgitakse asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri poolt sõnaselgelt esitatud formaalsusi ja menetlusi, välja arvatud juhul, kui sellised formaalsused ja menetlused on vastuolus abistava Euroopa delegaatprokuröri liikmesriigi õiguse aluspõhimõtetega.

Artikkel 33

Eelvangistus ja piiriülene üleandmine

1. Asja menetlev Euroopa delegaatprokurör võib nõuda või taotleda kahtlustatava või süüdistatava vahistamist või eelvangistust kooskõlas sarnaste riigisiseste kriminaalasjade puhul kohaldatava siseriikliku õigusega.

2. Kui on vaja vahistada ja anda üle isik, kes ei asu asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri liikmesriigis, väljastab delegaatprokurör Euroopa vahistamismääruse või taotleb kõnealuse liikmesriigi pädevalt asutuselt selle väljastamist kooskõlas nõukogu raamotsusega 2002/584/JSK ( 3 ).







3. JAGU

Süüdistuse esitamist käsitlevad menetlusnormid

Artikkel 34

Menetluse edastamine ja üleandmine riigiasutustele

1. Kui Euroopa Prokuratuuri läbiviidava uurimise tulemusel ilmneb, et uurimisega hõlmatud asjaolud ei viita kuriteole, mis kuulub tema pädevusse artiklite 22 ja 23 alusel, teeb pädev alaline koda otsuse edastada kriminaalasi ilma põhjendamatu viivituseta pädevatele riigiasutustele.

2. Kui Euroopa Prokuratuuri läbiviidava uurimise tulemusel ilmneb, et artikli 25 lõigetes 2 ja 3 sätestatud konkreetsed tingimused tema pädevuse teostamiseks ei ole enam täidetud, teeb pädev alaline koda otsuse edastada kriminaalasi ilma põhjendamatu viivituseta ja enne siseriiklikus kohtus süüdistuse esitamist pädevatele riiklikele asutustele.

3. Kui kuritegude puhul, mille tulemusel leidis aset või tõenäoliselt leiab aset liidu finantshuvide kahjustamine väiksemas mahus kui 100 000 eurot, leiab kolleegium, viidates kuriteo raskusastmele või menetluse keerukusele konkreetse kriminaalasja puhul, et vajadus liidu tasandil uurimise või süüdistuse esitamise järele puudub ning et see oleks uurimise või süüdistuse esitamise tõhususe huvides, esitab ta kooskõlas artikli 9 lõikega 2 üldised suunised, mis võimaldavad alalistel kodadel edastada kriminaalasja pädevatele riigiasutustele.

Samuti võimaldavad sellised suunised alalistel kodadel edastada kriminaalasja pädevatele riigiasutustele siis, kui Euroopa Prokuratuur teostab pädevust seoses direktiivi (EL) 2017/1371 artikli 3 lõike 2 punktis a ja b osutatud kuritegudega ning kui liidu finantshuvidele tekitatud või tõenäoliselt tekitatav kahju ei ületa mõnele teisele kannatanule tekitatud või tõenäoliselt tekitatavat kahju.

Suuniste ühtse kohaldamise tagamiseks esitab iga alaline koda igal aastal kolleegiumile aruande suuniste kohaldamise kohta.

Sellised edastamised hõlmavad ka Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluvaid lahutamatult seotud kuritegusid, nagu on osutatud artikli 22 lõikes 3.

4. Alaline koda teeb iga otsuse kriminaalasja lõike 3 alusel pädevatele riigiasutustele edastamise kohta teatavaks Euroopa peaprokurörile. Kolme päeva jooksul pärast sellise teabe kättesaamist võib Euroopa peaprokurör taotleda alaliselt kojalt oma otsuse läbivaatamist, kui Euroopa peaprokurör leiab, et see on vajalik Euroopa Prokuratuuri kriminaalasjade edastamise põhimõtete ühtsuse tagamiseks. Kui Euroopa peaprokurör on asjaomase alalise koja liige, kasutab õigust taotleda nimetatud läbivaatamist üks Euroopa peaprokuröri asetäitjatest.

5. Kui pädevad riigiasutused ei ole maksimaalselt 30 päeva jooksul nõus kriminaalasja kooskõlas lõigetega 2 ja 3 üle võtma, jääb Euroopa Prokuratuurile pädevus esitada süüdistus või kriminaalasi lõpetada kooskõlas käesolevas määruses sätestatud eeskirjadega.

6. Kui Euroopa Prokuratuur kaalub kriminaalasja lõpetamist kooskõlas artikli 39 lõikega 3 ning kui riigiasutus seda taotleb, edastab alaline koda kriminaalasja viivitamata kõnealusele asutusele.

7. Kui riigiasutus otsustab pärast kriminaalasja edastamist kooskõlas käesoleva artikli lõikega 1, 2 või 3 ja artikli 25 lõikega 3 algatada uurimise, annab Euroopa Prokuratuur toimiku üle kõnealusele riigiasutusele, hoidub täiendavate uurimis- või süüdistusmeetmete võtmisest ning lõpetab kriminaalasja.

8. Toimiku kooskõlas käesoleva artikli lõikega 1, 2 või 3 ja artikli 25 lõikega 3 üleandmise korral teavitab Euroopa Prokuratuur üleandmisest asjaomaseid liidu institutsioone, organeid ja asutusi, ning kui see on siseriikliku õiguse alusel asjakohane, ka kahtlustatavaid või süüdistatavaid ja kuriteos kannatanuid.

Artikkel 35

Uurimise lõpetamine

1. Kui asja menetlev Euroopa delegaatprokurör leiab, et uurimine tuleb lõpetada, esitab ta järelevalvet teostavale Euroopa prokurörile aruande, mis sisaldab kriminaalasja kokkuvõtet ja otsuse kavandit selle kohta, kas esitada süüdistus siseriiklikus kohtus või kaaluda kriminaalasja edastamist, menetluse lõpetamist või lihtmenetlust kooskõlas artiklitega 34, 39 või 40. Järelevalvet teostav Euroopa prokurör edastab need dokumendid pädevale alalisele kojale, millele ta lisab vajaduse korral oma hinnangu. Kui alaline koda võtab kooskõlas artikli 10 lõikega 3 Euroopa delegaatprokuröri ettepandud otsuse vastu, jätkab delegaatprokurör vastavalt menetlust.

2. Kui alaline koda otsustab saadud aruannete alusel, et ta ei võta Euroopa delegaatprokuröri ettepandud otsust vastu, vaatab ta vajaduse korral kriminaalasja toimiku ise läbi, enne kui võtab vastu lõpliku otsuse või annab Euroopa delegaatprokurörile täiendavaid juhiseid.

3. Kui see on kohaldatav, esitatakse Euroopa delegaatprokuröri aruandes ka piisavad põhjendused kriminaalasja kohtusse saatmiseks kas delegaatprokuröri liikmesriigi kohtus või kooskõlas artikli 26 lõikega 4 sellise teise liikmesriigi kohtus, kelle kohtualluvusse kriminaalasi kuulub.

Artikkel 36

Süüdistuse esitamine siseriiklikus kohtus

1. Kui Euroopa delegaatprokurör esitab otsuse kavandi, milles tehakse ettepanek saata kriminaalasi kohtusse, teeb alaline koda selle kohta otsuse 21 päeva jooksul kooskõlas artiklis 35 sätestatud menetlusega. Alaline koda ei saa otsustada kriminaalasja lõpetada, kui otsuse kavandis tehakse ettepanek saata kriminaalasi kohtusse.

2. Kui alaline koda ei tee 21-päevase tähtaja jooksul otsust, loetakse Euroopa delegaatprokuröri poolt ette pandud otsus vastuvõetuks.

3. Kui kriminaalasi kuulub rohkem kui ühe liikmesriigi kohtualluvusse, teeb alaline koda üldjuhul otsuse esitada kriminaalasjas süüdistus asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri liikmesriigis. Alaline koda võib artikli 35 lõike 1 kohaselt esitatud aruannet arvesse võttes siiski otsustada piisavalt põhjendatud juhtudel esitada süüdistuse mõnes teises liikmesriigis, võttes arvesse artikli 26 lõigetes 4 ja 5 sätestatud kriteeriume, ning anda asjaomase liikmesriigi Euroopa delegaatprokurörile vastava juhise.

4. Enne otsuse tegemist kriminaalasja kohtusse saatmise kohta võib pädev alaline koda asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri ettepaneku põhjal otsustada mitu kriminaalasja liita, kui erinevad Euroopa delegaatprokurörid on viinud läbi uurimisi sama(de) isiku(te) suhtes, eesmärgiga saata need kriminaalasjad üheainsa liikmesriigi kohtutesse, kellel on kooskõlas tema õigusega kohtualluvus kõigis neis kriminaalasjades.

5. Kui on vastu võetud otsus, millises liikmesriigis süüdistus esitatakse, määratakse siseriikliku õiguse alusel kindlaks kõnealuse liikmesriigi pädev kohus.

6. Kui see on sissenõudmise, halduslike järelmeetmete või jälgimise eesmärgil vajalik, teavitab keskasutus pädevaid riigiasutusi, huvitatud isikuid ning asjakohaseid liidu institutsioone, organeid ja asutusi süüdistuse esitamise otsusest.

7. Kui prokuratuur peab pärast kohtuotsuse tegemist otsustama, kas esitada edasikaebus, esitab Euroopa delegaatprokurör pädevale alalisele kojale aruande, mis sisaldab ka otsuse kavandit, ning ootab alalise koja juhiseid. Kui selliseid juhiseid ei ole siseriikliku õigusega sätestatud tähtaja jooksul võimalik oodata, on Euroopa delegaatprokuröril õigus esitada edasikaebus ilma alalise koja eelnevate juhisteta ning ta esitab seejärel viivitamata alalisele kojale aruande. Seejärel annab alaline koda Euroopa delegaatprokurörile juhise edasikaebus säilitada või see tagasi võtta. Sama menetlust kohaldatakse siis, kui kohtumenetluse käigus ja kohaldatava siseriikliku õiguse kohaselt asub asja menetlev Euroopa delegaatprokurör seisukohale, mis tooks kaasa kriminaalasja lõpetamise.

Artikkel 37

Tõendid

1. Euroopa Prokuratuuri prokuröride või süüdistatava poolt kohtule esitatud tõendite vastuvõetavaks tunnistamisest ei saa keelduda üksnes põhjendusega, et need koguti teises liikmesriigis või teise liikmesriigi õiguse kohaselt.

2. Käesolev määrus ei mõjuta asja menetleva kohtu õigust hinnata vabalt süüdistatava või Euroopa Prokuratuuri prokuröride poolt esitatud tõendeid.

Artikkel 38

Konfiskeeritud vara käsutamine

Kui liikmesriigi pädev kohus on vastavalt nõuetele ja menetlustele, mis on sätestatud siseriiklikus õiguses, sealhulgas seaduses, millega võetakse üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/42/EL, ( 4 ) teinud lõpliku otsuse konfiskeerida Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluva kuriteoga seotud mis tahes vara või sellega saadud tulu, konfiskeeritakse selline vara või tulu kooskõlas kohaldatava siseriikliku õigusega. Selline konfiskeerimine ei tohi negatiivselt mõjutada õigusi, mis on liidul või teistel kannatanutel, kellele tekitatud kahju kuulub hüvitamisele.







4. JAGU

Süüdistuse esitamise alternatiive käsitlevad eeskirjad

Artikkel 39

Kriminaalasja lõpetamine

1. Kui süüdistuse esitamine on asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri liikmesriigi õiguse kohaselt võimatu, otsustab alaline koda isiku suhtes alustatud kriminaalasja asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri poolt artikli 35 lõike 1 kohaselt esitatud aruande põhjal lõpetada, tuginedes mis tahes järgmisele alusele: a) kahtlustatava või süüdistatava surm või kahtlustatava või süüdistatava juriidilise isiku tegevuse lõpetamine; b) kahtlustatava või süüdistatava süüdimatus; c) kahtlustatavale või süüdistatavale antud amnestia; d) kahtlustatavale või süüdistatavale antud immuniteet, välja arvatud juhul, kui see on ära võetud; e) süüdistus on vastavalt siseriiklikule õigusele aegunud; f) kahtlustatavat või süüdistatavat puudutav kriminaalasi on seoses samade asjaoludega juba lõplikult lahendatud; g) asjakohaste tõendite puudumine.

2. Lõike 1 kohaselt tehtud otsus ei välista täiendavate uurimiste läbiviimist uute asjaolude alusel, mis ei olnud Euroopa Prokuratuurile teada otsuse tegemise ajal ning millest saadi teada pärast otsuse tegemist. Otsuse uurimist uute asjaolude lausel taasalustada võtab vastu pädev alaline koda.

3. Kui Euroopa Prokuratuuril on pädevus kooskõlas artikli 22 lõikega 3, lõpetab ta kriminaalasja üksnes pärast konsulteerimist artikli 25 lõikes 6 osutatud liikmesriigi asutustega. Kui see on kohaldatav, edastab alaline koda kriminaalasja pädevatele riigiasutustele kooskõlas artikli 34 lõigetega 6, 7 ja 8.

Sama kehtib siis, kui Euroopa Prokuratuur teostab oma pädevust seoses direktiivi (EL) 2017/1371 artikli 3 lõike 2 punktides a ja b osutatud kuritegudega ning kui liidu finantshuvidele tekitatud või tõenäoliselt tekitatav kahju ei ületa mõnele teisele kannatanule tekitatud või tõenäoliselt tekitatavat kahju.

4. Kui kriminaalasi on lõpetatud, teavitab Euroopa Prokuratuur asja lõpetamisest ametlikult pädevaid riigiasutusi ning teavitab asjakohaseid liidu institutsioone, organeid ja asutusi, ning kui see on asjakohane siseriikliku õiguse alusel, ka kahtlustatavaid või süüdistatavaid ja kannatanuid. Lõpetatud kriminaalasju võib saata edasi OLAFile või pädevatele siseriiklikele haldus- või õigusasutustele sissenõudmiseks või muude halduslike järelmeetmete võtmiseks.







5. JAGU

Lihtsustatud menetlusi käsitlevad menetlusnormid

Artikkel 40

Lihtmenetlused

1. Kui kohaldatavas siseriiklikus õiguses on ette nähtud lihtmenetlus, mille eesmärk on kriminaalasja lõplik lahendamine kahtlustatavaga kokku lepitavatel tingimustel, võib asja menetlev Euroopa delegaatprokurör esitada pädevale alalisele kojale kooskõlas artikli 10 lõikega 3 ja artikli 35 lõikega 1 ettepaneku kohaldada kõnealust menetlust kooskõlas siseriiklikus õiguses sätestatud tingimustega.

Kui Euroopa Prokuratuur teostab pädevust seoses direktiivi (EL) 2017/1371 artikli 3 lõike 2 punktides a ja b osutatud kuritegudega ning kui liidu finantshuvidele tekitatud või tõenäoliselt tekitatav kahju ei ületa mõnele teisele kannatanule tekitatud või tõenäoliselt tekitatavat kahju, konsulteerib asja menetlev Euroopa delegaatprokurör enne lihtmenetluse kohaldamise ettepaneku tegemist siseriikliku prokuratuuriga.

2. Alaline koda võtab asja menetleva Euroopa delegaatprokuröri ettepaneku alusel vastu otsuse, tuginedes järgmistele alustele: a) kuriteo raskusaste, tuginedes eelkõige tekitatud kahjule; b) kuriteos kahtlustatava valmisolek heastada ebaseadusliku tegevusega tekitatud kahju; c) kas menetluse kasutamine oleks kooskõlas käesolevas määruses sätestatud Euroopa Prokuratuuri üldeesmärkide ja peamiste põhimõtetega.

Kolleegium võtab kooskõlas artikli 9 lõikega 2 vastu suunised nende aluste kohaldamise kohta.

3. Kui alaline koda on ettepanekuga nõus, kohaldab asja menetlev Euroopa delegaatprokurör lihtmenetlust kooskõlas liikmesriigi õiguses ette nähtud tingimustega ja registreerib selle kriminaalasjade haldamise süsteemis. Kui lihtmenetlus on pärast kahtlustatavaga kokku lepitud tingimuste täitmist lõpule viidud, annab alaline koda Euroopa delegaatprokurörile juhise võtta meetmeid, et kriminaalasi lõplikult lahendada.







VI PEATÜKK

MENETLUSLIKUD KAITSEMEETMED

Artikkel 41

Kahtlustatavate ja süüdistatavate õigused

1. Euroopa Prokuratuuri tegevus toimub täielikus kooskõlas kahtlustatavate ja süüdistatavate õigustega, mis on sätestatud põhiõiguste hartas, sealhulgas õigus õiglasele kohtulikule arutamisele ja kaitseõigus.

2. Euroopa Prokuratuuri kriminaalmenetluste raames kahtlustatavatel ja süüdistatavatel on vähemalt menetlusõigused, nagu need on sätestatud liidu õiguses, sealhulgas direktiivides, mis käsitlevad kahtlustatavate või süüdistatavate õigusi kriminaalmenetluse raames, nagu neid rakendatakse siseriiklikus õiguses, näiteks: a) õigus suulisele ja kirjalikule tõlkele, nagu on sätestatud direktiivis 2010/64/EL; b) õigus teabele ja õigus tutvuda kriminaalasja materjalidega, nagu on sätestatud direktiivis 2012/13/EL; c) õigus kaitsjale ning õigus suhelda kolmandate isikutega ja neile kinnipidamisest teatada, nagu on sätestatud direktiivis 2013/48/EL; d) vaikimisõigus ja süütuse presumptsioon, nagu on sätestatud direktiivis (EL) 2016/343; e) õigus tasuta õigusabile, nagu on sätestatud direktiivis (EL) 2016/1919.

3. Ilma et see piiraks käesolevas peatükis osutatud õigusi, saavad nii kahtlustatavad ja süüdistatavad kui ka muud Euroopa Prokuratuuri menetlustes osalevad isikud kasutada kõiki kohaldatavast siseriiklikust õigusest neile tulenevaid menetlusõigusi, sealhulgas võimalus esitada tõendeid, taotleda ekspertide nimetamist või eksperdihindamist ja tunnistajate ärakuulamist ning taotleda Euroopa Prokuratuuri poolt kaitse nimel selliste meetmete võtmist.

Artikkel 42

Kohtulik kontroll

1. Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingute suhtes, mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele, kohaldatakse pädevate siseriiklike kohtute kontrolli vastavalt siseriiklikus õiguses sätestatud nõuetele ja menetlustele. Sama kohaldub juhtudel, kui Euroopa Prokuratuur on menetlustoimingud, mille puhul tal oli käesoleva määruse alusel seaduslik kohustus need võtta ning mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele, jätnud vastu võtmata.

2. Euroopa Kohtul on kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 267 pädevus teha eelotsuseid järgmistes küsimustes: a) Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingute kehtivus niivõrd, kuivõrd selline küsimus toimingu kehtivuse kohta tõstatatakse mis tahes liikmesriigi kohtus vahetult liidu õiguse alusel; b) liidu õiguse sätete, sealhulgas käesoleva määruse sätete tõlgendamine või kehtivus; c) käesoleva määruse artiklite 22 ja 25 tõlgendamine seoses mis tahes pädevuste konfliktiga Euroopa Prokuratuuri ja pädevate riigiasutuste vahel.

3. Erandina käesoleva artikli lõikest 1 kohaldatakse Euroopa Prokuratuuri otsuste suhtes, mis käsitlevad kriminaalasja lõpetamist niivõrd, kuivõrd need vaidlustatakse vahetult liidu õiguse alusel, Euroopa Kohtu kontrolli kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 263 neljanda lõiguga.

4. Euroopa Kohtul on kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 268 pädevus kõigis vaidlustes, mis on seotud Euroopa Prokuratuuri tekitatud kahjude hüvitamisega.

5. Euroopa Kohtul on kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 272 pädevus kõigis vaidlustes, mis on seotud Euroopa Prokuratuuri poolt sõlmitud lepingus sisalduva vahekohtuklausliga.

6. Euroopa Kohtul on kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 270 pädevus kõigis vaidlustes, mis on seotud personaliküsimustega.

7. Euroopa Kohtul on pädevus vabastada Euroopa peaprokurör või Euroopa prokurörid ametist kooskõlas artikli 14 lõikega 5 ja artikli 16 lõikega 5.

8. Käesoleva artikli kohaldamine ei piira Euroopa Liidu Kohtu poolt kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 263 neljanda lõiguga kohtuliku kontrolli teostamist Euroopa Prokuratuuri otsuste üle, mis mõjutavad andmesubjektide õigusi VIII peatüki alusel, ja muude Euroopa Prokuratuuri otsuste kui menetlustoiminguid puudutavate otsuste üle, näiteks Euroopa Prokuratuuri otsused üldsuse dokumentidele juurdepääsu õiguse kohta või otsused Euroopa delegaatprokuröride ametist vabastamise kohta, mis on vastu võetud kooskõlas käesoleva määruse artikli 17 lõikega 3, või mis tahes muud haldusotsused.







VII PEATÜKK

TEABE TÖÖTLEMINE

Artikkel 43

Euroopa Prokuratuuri juurdepääs teabele

1. Euroopa delegaatprokurörid võivad hankida liikmesriikide kriminaaluurimis- ja õiguskaitseasutuste andmebaasides ja muudes asjakohastes riigiasutuste registrites salvestatud mis tahes asjakohast teavet samadel tingimustel nagu need, mis kehtivad sarnastel juhtudel siseriikliku õiguse kohaselt.

2. Euroopa Prokuratuur võib samuti hankida tema pädevusse kuuluvat mis tahes asjakohast teavet, mis on salvestatud liidu institutsioonide, organite ja asutuste andmebaasides ja registrites.

Artikkel 44

Kriminaalasjade haldamise süsteem

1. Euroopa Prokuratuur loob kriminaalasjade haldamise süsteemi, mida juhitakse ja hallatakse kooskõlas käesoleva määruse ja Euroopa Prokuratuuri kodukorra sätetega.

2. Kriminaalasjade haldamise süsteemi eesmärgid on: a) toetada Euroopa Prokuratuuri uurimiste ja süüdistuste esitamise haldamist, eelkõige siseteabe voogude haldamise ja uurimise toetamise kaudu piiriülestes kriminaalasjades; b) tagada keskasutuses ja Euroopa delegaatprokuröridele turvaline juurdepääs uurimisi ja süüdistuste esitamist käsitlevale teabele; c) võimaldada teabe võrdlemist ja andmetest väljavõtete tegemist tegevuse analüüsimise ja statistikaga seotud eesmärkidel; d) hõlbustada jälgimist tagamaks, et operatiivsete isikuandmete töötlemine on õiguspärane ja järgib käesoleva määruse asjakohaseid sätteid.

3. Kriminaalasjade haldamise süsteemi võib ühendada nõukogu otsuse 2008/976/JSK ( 5 ) artiklis 9 osutatud turvatud sideühendusega.

4. Kriminaalasjade haldamise süsteem sisaldab: a) registrit, mis sisaldab Euroopa Prokuratuuri poolt kooskõlas artikliga 24 saadud teavet, sealhulgas kõiki kõnealuse teabega seotud otsuseid; b) kõikide kriminaalasjade toimikute registrit; c) kogu kriminaalasjade toimikutest pärit teavet, mida säilitatakse elektrooniliselt kriminaalasjade haldamise süsteemis artikli 45 lõike 3 kohaselt.

Kriminaalasjade toimikute register ei tohi sisaldada operatiivseid isikuandmeid peale identifitseerimisandmete, mida on vaja kriminaalasjade kindlakstegemiseks või erinevate kriminaalasjade toimikute omavaheliseks sidumiseks.

5. Operatiivsete isikuandmete töötlemiseks võib Euroopa Prokuratuur käesoleva määruse ja Euroopa Prokuratuuri kodukorra kohaselt luua üksnes muid automaatseid andmefaile peale kriminaalasjade toimikute. Selliste muude automaatsete andmefailide üksikasjad tuleb teatada Euroopa Andmekaitseinspektorile.

Artikkel 45

Euroopa Prokuratuuri kriminaalasjade toimikud

1. Kui Euroopa Prokuratuur otsustab algatada uurimise või teostada oma evokatsiooniõigust kooskõlas käesoleva määrusega, avab asja menetlev Euroopa delegaatprokurör kriminaalasja toimiku.

Kriminaalasja toimik sisaldab Euroopa delegaatprokuröri käsutuses olevat kogu teavet ja tõendeid, mis on seotud Euroopa Prokuratuuri poolt uurimise läbiviimise või süüdistuse esitamisega.

Kohe kui uurimine on algatatud, lisatakse kriminaalasja toimikusse artikli 44 lõike 4 punktis a osutatud registris sisalduv asjakohane teave.

2. Kriminaalasja toimikut haldab asja menetlev Euroopa delegaatprokurör kooskõlas oma liikmesriigi õigusega.

Euroopa Prokuratuuri kodukord võib sisaldada eeskirju kriminaalasjade toimikute korraldamise ja haldamise kohta sellises ulatuses, mis on vajalik Euroopa Prokuratuuri kui ühtse ameti toimimise tagamiseks. Kahtlustatavatele ja süüdistatavatele ning teistele menetluses osalevatele isikutele annab kriminaalasja toimikule juurdepääsu asja menetlev Euroopa delegaatprokurör kooskõlas kõnealuse prokuratuuri liikmesriigi õigusega.

3. Euroopa Prokuratuuri kriminaalasjade haldamise süsteem sisaldab kriminaalasja toimiku kogu teavet ja tõendeid, mida on võimalik säilitada elektrooniliselt, et võimaldada keskasutusel täita oma ülesandeid kooskõlas käesoleva määrusega. Asja menetlev Euroopa delegaatprokurör tagab, et kriminaalasjade haldamise süsteemi infosisu kajastab igal ajal kriminaalasja toimikut, tagades eeskätt kriminaalasjade haldamise süsteemis sisalduvate operatiivsete isikuandmete kustutamise või parandamise, kui need andmed on vastavast kriminaalasja toimikust kustutatud või neid on seal parandatud.

Artikkel 46

Juurdepääs kriminaalasjade haldamise süsteemile

Euroopa peaprokuröril, Euroopa peaprokuröri asetäitjatel, teistel Euroopa prokuröridel ja Euroopa delegaatprokuröridel on otsene juurdepääs registrile ja kriminaalasjade toimikute registrile.

Järelevalvet teostaval Euroopa prokuröril ja pädeval alalisel kojal on oma pädevuste teostamisel kooskõlas artiklitega 10 ja 12 otsene juurdepääs kriminaalasjade haldamise süsteemis elektrooniliselt säilitatavale teabele. Järelevalvet teostaval Euroopa prokuröril on samuti otsene juurdepääs kriminaalasja toimikule. Pädev alaline koda pääseb kriminaalasja toimikule juurde taotluse alusel.

Teised Euroopa delegaatprokurörid võivad taotleda juurdepääsu kriminaalasjade haldamise süsteemis elektrooniliselt säilitatavale teabele ning kõikidele kriminaalasjade toimikutele. Asja menetlev Euroopa delegaatprokurör otsustab sellise juurdepääsu andmise teistele Euroopa delegaatprokuröridele kooskõlas kohaldatava siseriikliku õigusega. Kui juurdepääsu ei anta, võidakse küsimus suunata edasi pädevale alalisele kojale. Pädev alaline koda kuulab vajalikus ulatuses ära asjaomaste Euroopa delegaatprokuröride seisukohad ning teeb seejärel otsuse kooskõlas kohaldatava siseriikliku õiguse ja käesoleva määrusega.

Euroopa Prokuratuuri kodukorras nähakse ette täiendavad eeskirjad, millega reguleeritakse õigust juurdepääsule, ja menetlus, millega kehtestatakse Euroopa peaprokuröri, Euroopa peaprokuröri asetäitjate, teiste Euroopa prokuröride, Euroopa delegaatprokuröride ning Euroopa Prokuratuuri töötajate juurdepääs tasemel, mis on vajalik nende ülesannete täitmiseks.







VIII PEATÜKK

ANDMEKAITSE

Artikkel 47

Isikuandmete töötlemise põhimõtted

1. Isikuandmete töötlemisel kohaldatakse järgmist: a) isikuandmeid töödeldakse seaduslikult ja õiglaselt („seaduslikkus ja õiglus“); b) isikuandmeid kogutakse täpselt ja selgelt kindlaksmääratud ning õiguspärastel eesmärkidel ega töödelda hiljem viisil, mis on vastuolus nende eesmärkidega; isikuandmete edasist töötlemist avalikes huvides toimuva arhiveerimise, teadus- või ajaloouuringute või statistilisel eesmärgil ei loeta algsete eesmärkidega vastuolus olevaks, tingimusel et Euroopa Prokuratuur näeb ette asjakohased kaitsemeetmed andmesubjekti õiguste ja vabaduste tagamiseks („eesmärgi piiritlemine“); c) isikuandmed on piisavad ja asjakohased ega ole liiased nende töötlemise eesmärkide suhtes („võimalikult väheste andmete kogumine“); d) isikuandmed on õiged ja vajaduse korral ajakohastatud; võetakse kõik mõistlikud meetmed tagamaks, et töötlemise eesmärgi seisukohast ebaõiged isikuandmed kustutatakse või parandatakse viivitamata („andmete õigsus“); e) isikuandmeid säilitatakse kujul, mis võimaldab andmesubjekte tuvastada ainult seni, kuni see on vajalik selle eesmärgi täitmiseks, milleks isikuandmeid töödeldakse; isikuandmeid võib kauem säilitada juhul, kui isikuandmeid töödeldakse üksnes avalikes huvides toimuva arhiveerimise, teadus- või ajaloouuringute või statistilisel eesmärgil, tingimusel et Euroopa Prokuratuur näeb ette asjakohased kaitsemeetmed andmesubjektide õiguste ja vabaduste kaitseks, eelkõige käesoleva määrusega ettenähtud asjakohaseid tehnilisi ja korralduslikke meetmeid rakendades („säilitamise piirang“); f) isikuandmeid töödeldakse viisil, mis tagab isikuandmete asjakohase turvalisuse, sealhulgas kaitseb loata või ebaseadusliku töötlemise ning juhusliku kadumise, hävimise või kahjustumise vastu, kasutades asjakohaseid tehnilisi või korralduslikke meetmeid („isikuandmete terviklikkus ja konfidentsiaalsus“).

2. Euroopa Prokuratuur vastutab lõike 1 täitmise eest isikuandmete täielikult või osaliselt automatiseeritud töötlemise ja isikuandmete automatiseerimata töötlemise korral („vastutuse põhimõte“), kui kõnealused isikuandmed kuuluvad andmete kogumisse või kui need kavatsetakse andmete kogumisse kanda, ja on võimeline selle täitmist tõendama.

3. Euroopa Prokuratuuri poolt isikuandmete töötlemine mõnel muul kui artiklis 49 sätestatud eesmärgil, milleks operatiivseid isikuandmeid kogutakse, on lubatud niivõrd, kuivõrd: a) Euroopa Prokuratuuril on lubatud selliseid operatiivseid isikuandmeid sellisel eesmärgil kooskõlas käesoleva määrusega töödelda, ning b) isikuandmete töötlemine on vajalik ja proportsionaalne kõnealuse muu eesmärgiga, kooskõlas liidu õigusega, ning c) vajaduse korral ei ole operatiivsete isikuandmete kasutamine keelatud siseriikliku menetlusõiguse kohaselt, mis käsitleb kooskõlas artikliga 30 võetavaid uurimismeetmeid. Kohaldatakse selle liikmesriigi menetlusõigust, kust andmed saadi.

Artikkel 48

Halduslikku laadi isikuandmed

1. Kõigi Euroopa Prokuratuuri töödeldavate halduslikku laadi isikuandmete suhtes kohaldatakse määrust (EÜ) nr 45/2001.

2. Euroopa Prokuratuur määrab oma kodukorra andmekaitsenormides kindlaks halduslikku laadi isikuandmete säilitamise tähtajad.

Artikkel 49

Operatiivsete isikuandmete töötlemine

1. Euroopa Prokuratuur töötleb operatiivseid isikuandmeid automaatselt või hoiab neid korrastatud automatiseerimata kataloogides kooskõlas käesoleva määrusega ning üksnes järgmistel eesmärkidel: a) kriminaaluurimine ja süüdistuse esitamine kooskõlas käesoleva määrusega, või b) teabevahetus Euroopa Liidu liikmesriikide pädevate asutuste ja teiste liidu institutsioonide, organite ja asutustega kooskõlas käesoleva määrusega, või c) koostöö kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega kooskõlas käesoleva määrusega.

2. Need operatiivsete isikuandmete liigid ja nende andmesubjektide kategooriad, kelle operatiivseid isikuandmeid võib Euroopa Prokuratuur artikli 44 lõike 4 punktis b osutatud kriminaalasjade toimikute registris lõikes 1 osutatud eesmärkidel töödelda, on lõike 3 kohaselt loetletud lisas.

3. Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte käesoleva artikli lõikes 2 osutatud operatiivsete isikuandmete liikide ja andmesubjektide kategooriate loetelude koostamiseks ja ajakohastamiseks, et võtta arvesse infotehnoloogia ja -ühiskonna arengut.

Kui see on tungiva kiireloomulisuse tõttu vajalik, kohaldatakse käesoleva lõike alusel vastu võetud delegeeritud õigusaktidele artiklis 116 sätestatud menetlust.

4. Euroopa Prokuratuur võib ajutiselt operatiivseid isikuandmeid töödelda eesmärgiga teha kindlaks, kas need andmed on tema ülesannete jaoks ja lõikes 1 osutatud eesmärkidel vajalikud. Kolleegium, tegutsedes Euroopa peaprokuröri ettepanekul ja olles konsulteerinud Euroopa Andmekaitseinspektoriga, täpsustab selliste operatiivsete isikuandmete töötlemisega seotud tingimused, eelkõige seoses juurdepääsuga sellistele andmetele ja nende kasutamisega ning isikuandmete säilitamise tähtaegadega ja isikuandmete kustutamisega.

5. Euroopa Prokuratuur töötleb operatiivseid isikuandmeid selliselt, et on võimalik kindlaks teha, milline ametiasutus andmed esitas või kust on andmed saadud.

6. Artiklite 57–62 kohaldamisel tegutseb Euroopa Prokuratuur vajaduse korral kooskõlas siseriikliku menetlusõigusega, milles käsitletakse andmesubjektile teabe andmise kohustust ja sellise teabe esitamata jätmise või piiratud või hilisema esitamise võimalust. Vajaduse korral konsulteerib asja menetlev Euroopa delegaatprokurör enne artiklitega 57–62 seoses otsuse tegemist teiste kriminaalasjaga seotud Euroopa delegaatprokuröridega.

Artikkel 50

Operatiivsete isikuandmete säilitamise tähtajad

1. Euroopa Prokuratuur vaatab korrapäraselt läbi töödeldavate operatiivsete isikuandmete säilitamise vajaduse. Selline läbivaatamine toimub hiljemalt iga kolme aasta järel pärast operatiivsete isikuandmete esmakordset töötlemist. Kui operatiivseid isikuandmeid säilitatakse kauem kui viis aastat, teavitatakse sellest asjaolust Euroopa Andmekaitseinspektorit.

2. Euroopa Prokuratuuri töödeldavaid operatiivseid isikuandmeid ei või säilitada kauem kui viis aastat pärast kriminaalasjas lõpliku õigeksmõistva otsuse tegemist; juhul kui süüdistatav leiti olevat süüdi, pikendatakse tähtaega seni, kuni määratud karistus on kantud või kuni karistust ei ole enam võimalik täitmisele pöörata karistuse määranud liikmesriigi õiguse kohaselt.

3. Enne kui üks lõikes 2 osutatud tähtaegadest on möödunud, vaatab Euroopa Prokuratuur läbi operatiivsete isikuandmete säilitamise vajaduse, niivõrd kui see on vajalik tema ülesannete täitmiseks. Andmete edasist säilitamist tuleb põhjendada ja põhjused üles märkida. Kui otsust operatiivsete isikuandmete säilitamise jätkamise kohta ei tehta, kustutatakse need automaatselt.

Artikkel 51

Andmesubjektide eri kategooriate eristamine

Asjakohasel juhul ja võimaluste piires eristab Euroopa Prokuratuur operatiivseid isikuandmeid selgelt andmesubjektide eri kategooriate kaupa, nimelt:

a) isikud, kelle puhul on tõsine alus arvata, et nad on toime pannud või panevad toime kuriteo;

b) isikud, kes on kuriteos süüdi mõistetud;

c) kuriteoohvrid või isikud, kelle puhul teatavad asjaolud annavad alust arvata, et nad võivad olla kuriteo ohvrid, ning

d) kuriteoga seotud muud isikud, näiteks isikud, keda kuriteo uurimise või sellele järgneva kriminaalmenetluse käigus võidakse kutsuda tunnistusi andma, isikud, kellelt võib saada teavet kuriteo kohta, ning punktides a ja b osutatud isikute kontaktisikud ja kaasosalised.

Artikkel 52

Operatiivsete isikuandmete eristamine ja isikuandmete kvaliteedi kontrollimine

1. Euroopa Prokuratuur eristab nii palju kui võimalik faktidel põhinevaid operatiivseid isikuandmeid isiklikel hinnangutel põhinevatest operatiivsetest isikuandmetest.

2. Euroopa Prokuratuur võtab kõik mõistlikud meetmed tagamaks, et ebaõigeid, mittetäielikke või aegunud operatiivseid isikuandmeid ei edastata ega tehta kättesaadavaks. Sel eesmärgil kontrollib Euroopa Prokuratuur võimaluse korral operatiivsete isikuandmete kvaliteeti enne nende edastamist või kättesaadavaks tegemist. Operatiivsete isikuandmete edastamisel lisab Euroopa Prokuratuur võimaluse korral vajaliku teabe, mis võimaldab vastuvõtjal hinnata operatiivsete isikuandmete õigsust, täielikkust, usaldusväärsust ja ajakohasust.

3. Kui ilmneb, et edastatud on ebaõigeid operatiivseid isikuandmeid või operatiivseid isikuandmeid on edastatud ebaseaduslikult, teavitatakse sellest viivitamata vastuvõtjat. Sellisel juhul tuleb operatiivsed isikuandmed parandada, kustutada või nende töötlemist piirata kooskõlas artikliga 61.

Artikkel 53

Isikuandmete töötlemise eritingimused

1. Kui see on käesoleva määrusega nõutav, näeb Euroopa Prokuratuur ette isikuandmete töötlemise eritingimused ning teavitab selliste operatiivsete isikuandmete vastuvõtjat kõnealustest tingimustest ja nende järgimise nõudest.

2. Euroopa Prokuratuur täidab isikuandmete töötlemise eritingimusi, mille riigiasutused on ette näinud kooskõlas direktiivi (EL) 2016/680 artikli 9 lõigetega 3 ja 4.

Artikkel 54

Operatiivsete isikuandmete edastamine liidu institutsioonidele, organitele ja asutustele

1. Võttes arvesse käesoleva määruse kohaseid piiranguid, eriti selle artiklit 53, edastab Euroopa Prokuratuur operatiivseid isikuandmeid teisele liidu institutsioonile, organile või asutusele üksnes siis, kui andmed on vajalikud selle teise liidu institutsiooni, organi või asutuse pädevusse kuuluvate ülesannete täitmiseks.

2. Kui operatiivseid isikuandmeid edastatakse teise liidu institutsiooni, organi või asutuse taotluse alusel, kannavad edastamise seaduslikkuse eest vastutust nii vastutav töötleja kui vastuvõtja.

Euroopa Prokuratuur peab kontrollima teise liidu institutsiooni, organi või asutuse pädevust ja andma operatiivsete isikuandmete edastamise vajalikkuse kohta esialgse hinnangu. Kui vajalikkuse osas tekib kahtlusi, taotleb Euroopa Prokuratuur vastuvõtjalt täiendavat teavet.

Teine liidu institutsioon, organ või asutus tagab, et operatiivsete isikuandmete edastamise vajalikkust on võimalik hiljem kontrollida.

3. Teine liidu institutsioon, organ ja asutus töötleb operatiivseid isikuandmeid üksnes sel eesmärgil, milleks need edastati.

Artikkel 55

Operatiivsete isikuandmete eriliikide töötlemine

1. Selliste operatiivsete isikuandmete töötlemine, millest ilmneb rassiline või etniline päritolu, poliitilised vaated, usulised või filosoofilised veendumused või ametiühingusse kuulumine, ning geneetiliste andmete, füüsilise isiku kordumatuks tuvastamiseks kasutatavate biomeetriliste andmete, tervist või seksuaalelu või seksuaalset sättumust käsitlevate operatiivsete isikuandmete töötlemine, on lubatud üksnes siis, kui see on rangelt vajalik Euroopa Prokuratuuri uurimise jaoks, sellele kohaldatakse andmesubjekti õiguste ja vabaduste kaitsmiseks asjakohaseid kaitsemeetmeid ning üksnes juhul, kui need operatiivsed isikuandmed täiendavad muid, Euroopa Prokuratuuri poolt juba töödeldud operatiivseid isikuandmeid.

2. Käesoleva artikli kohaldamisest teavitatakse viivitamata andmekaitseametnikku.

Artikkel 56

Automatiseeritud töötlusel põhinevate üksikotsuste tegemine, sealhulgas profiilianalüüs

Andmesubjektil on õigus sellele, et Euroopa Prokuratuur ei võta tema suhtes vastu otsust, mis põhineb üksnes andmete automatiseeritud töötlusel, sealhulgas profiilianalüüsil, mis toob kaasa teda puudutavad õiguslikud tagajärjed või mis avaldab talle sarnaselt märkimisväärset mõju.

Artikkel 57

Teavitamine ja andmesubjekti õiguste teostamise kord

1. Euroopa Prokuratuu