1994L0020 — ET — 01.07.2013 — 003.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:





Muudetud:

►A1 L 236 33 23.9.2003









▼B

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 94/20/EÜ,

30. mai 1994,

mootorsõidukite ja nende haagiste mehaaniliste haakeseadiste ning nende kinnitamise kohta kõnesolevatele sõidukitele







EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artiklit 100a, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, ( 1 ) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, ( 2 ) toimides asutamislepingu artiklis 189b sätestatud korras ( 3 ) ning arvestades, et ning arvestades, et siseturg hõlmab sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine; kusjuures selleks tuleb võtta meetmed; tehnilised nõuded, millele mootorsõidukid ja nende haagised peavad siseriiklike õigusaktide kohaselt vastama, kehtivad muu hulgas ka niisuguste sõidukite mehaaniliste haakeseadiste kohta; nimetatud nõuded on liikmesriigiti erinevad ning seetõttu on vaja, et kõik liikmesriigid võtaksid lisaks olemasolevatele eeskirjadele või nende asemel vastu ühesugused nõuded, et eelkõige oleks võimalik iga sõidukiliigi suhtes rakendada nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivis 70/156/EMÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) ( 4 ) ettenähtud EMÜ tüübikinnitusmenetlust; käesolev direktiiv on üks mitmest üksikdirektiivist EMÜ tüübikinnitusmenetluse kohta, mis on kehtestatud direktiiviga 70/156/EMÜ; kusjuures sellest tulenevalt kehtivad käesoleva direktiivi kohaldamisel direktiivi 70/156/EMÜ sätteid sõiduki süsteemide, osade ja eraldi seadmestike kohta; liiklusohutuse parandamise ja mootorsõidukite ning nende haagiste parema vahetatavuse huvides on rahvusvahelises liikluses oluline, et mistahes sõidukitüübid, mis moodustavad autoronge või liigendsõidukeid, oleksid varustatud standardiseeritud ja harmoniseeritud mehaaniliste haakeseadistega; soovitatav on järgida tehnilisi nõudeid, mis on esitatud ECE (ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni) eeskirjas nr 55 (autorongide mehaaniliste haakeseadiste osade ühtlustamise kohta); kusjuures eeskiri nr 55 on lisatud 20. märtsi 1958. aasta kokkuleppele mootorsõidukite varustuse ja osade heakskiitmise ühtsete tingimuste ja vastastikuse tunnustamise kohta; peamiselt on mehaanilistele haakesüsteemidele ühtlaste mõõtmete kehtestamisel arvesse võetud rahvusvahelisi standardeid (ISO), et kindlustada üksikute sõidukite vahetatavus autorongides või liigendsõidukites ja tagada kaupade vaba liikumine liikmesriikides, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:







Artikkel 1

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

— sõiduk: direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 2 määratletud teedel kasutamiseks mõeldud mistahes komplekteeritud või mittekomplekteeritud vähemalt neljarattaline mootorsõiduk, mille suurim valmistajakiirus ületab 25 km/h, ja selle haagised, välja arvatud rööbastel liikuvad sõidukid, põllumajandus- ja metsatraktorid ning kõik liikurmasinad,

— mehaaniline haakeseadis: mehaaniline haakeseadis, millele võib direktiivi 70/156/EMÜ artikli 2 kohaselt anda osa tüübikinnituse.

Artikkel 2

Liikmesriigid ei tohi keelduda:

— sõidukile EMÜ tüübikinnituse või siseriikliku tüübikinnituse andmisest, keelata või takistada sõiduki müüki, registreerimist, kasutuselevõttu või kasutamist selle mehaanilise haakeseadise valikulise lisavarustusega seotud põhjustel,

— osa EMÜ tüübikinnituse või osa siseriikliku tüübikinnituse andmisest mehaanilisele haakeseadisele või takistada mehaaniliste haakeseadiste müüki või kasutamist,

kui lisas esitatud nõuded on täidetud.

Artikkel 3

Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 18 kuu jooksul käesoleva direktiivi vastuvõtmisest. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile.

Kui liikmesriigid need meetmed võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

Nad kohaldavad neid norme 18 kuu jooksul alates käesoleva direktiivi vastuvõtmise kuupäevast.

Artikkel 4

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.









LISADE LOETELU







I LISA: Reguleerimisala, mõisted, EMÜ tüübikinnituse taotlemine ja andmine, tüübikinnituse laiendamine, toodangu vastavus II LISA: EMÜ tüübikinnitusmärgistuse näidis III LISA: Teatis tüübikinnitust omavate mehaaniliste haakeseadiste kohta IV LISA: Mehaaniliste haakeseadiste EMÜ tüübikinnitustunnistus V LISA: Nõuded mehaanilistele haakeseadistele VI LISA: Mehaaniliste haakeseadiste katsetamine VII LISA: Mehaaniliste haakeseadiste kinnitamise nõuded sõidukitele VIII LISA: Teatis tüübikinnitust omavate sõidukite kohta IX LISA: Sõidukite EMÜ tüübikinnitustunnistus









I LISA

1. Reguleerimisala

1.1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse mootorsõidukite ja nende haagiste mehaaniliste haakeseadiste ning nende sõidukitele kinnitamise suhtes vastavalt käesoleva direktiivi artiklile 1.

1.2. Käesolev direktiiv kehtestab nõuded, millele peab autorongides kasutamiseks ettenähtud haakeseadis vastama, et: — kindlustada mootorsõiduki ja erinevat tüüpi haagiste ühendamisel nende kokkusobivus, — kindlustada sõidukite ohutu haakimine kõikides kasutustingimustes, — kindlustada ohutu haakimine ja lahtihaakimine.

1.3. Haakeseadised klassifitseeritakse vastavalt tüübile ja neis eristatakse: — standardsed haakeseadised (vt punkt 2.1.11), — mittestandardsed haakeseadised (vt punkt 2.1.12).



1.3.1. Klass A: Haakekuulid ja pukseerimiskonksud (vt V lisa, punkt 1) 1.3.1.1. Klassid A 50-1 kuni A 50-3: Standardsed haakekuulid 50 ja ääriktüüpi pukseerimiskonksud 1.3.1.2. Klass A 50-X: Mittestandardsed haakekuulid 50 ja pukseerimiskonksud 1.3.2. Klass B: Haakepead (vt V lisa, punkt 2) 1.3.2.1 Klass B 50-X: Mittestandardsed haakepead 50 1.3.3. Klass C: Automaatsed veotiisli haakeseadised 1.3.3.1. Klass C 50: Veotiisli haakeseadised 50 Klassid C 50-1 kuni C 50-6: Standardsed veotiisli haakeseadised 50 (vt V lisa, punkt 3, tabelid 3 ja 4) 1.3.3.2. Klass C-50-X: Mittestandardsed veotiisli haakeseadised 50 1.3.4. Klass D: Veorõngad 1.3.4.1. Klass D 50: Veorõngad 50 Klass D 50-A: Standardsed veorõngad D 50 keeviskinnituseks (vt V lisa, joonis 9, tabel 5) Klass D 50-B: Standardsed veorõngad 50 kruvikinnituseks (vt V lisa, joonis 10, tabel 5) Klass D 50-C: Standardsed veorõngad D 50-C 1 poltkinnituseks (vt V lisa, joonised 11 ja 12, tabel 5) 1.3.4.2 Klass D 50-X: Mittestandardsed veorõngad 50 (vt V lisa, joonis 9) 1.3.5. Klass E: Mittestandardsed veotiislid 1.3.6. Klass F: Mittestandardsed veotalad 1.3.7. Klass G: Sadulhaakeseadised 1.3.7.1. Klass G 50: Standardsed sadulhaakeseadised 50 (vt V lisa, joonis 15, tabel 7) 1.3.7.2. Klass G 50-X: Mittestandardsed sadulhaakeseadised 50 1.3.8. Klass H: Sadulhaakeseadise veopoldid 1.3.8.1. Klass H 50-X: Mittestandardsed sadulhaakeseadise veopoldid 50 1.3.9. Klass J: Mittestandardsed kinnitusplaadid 1.3.10. Klass S: Muud mittestandardsed haakeseadised.

2. MÕISTED

2.1. Mootorsõidukite ja haagiste vahelisteks mehaanilisteks haakeseadisteks nimetatakse kõiki sõiduki raami osi ja seadmeid, koormust kandvaid keredetaile ja šassii osi, millega vedukid ja veetavad sõidukid on omavahel ühendatud. Siia hulka kuuluvad ka kinnitatud või eemaldatavad osad ülalmainitud haakeseadiste ühendamiseks, reguleerimiseks või kasutamiseks. 2.1.1. Punktis 1.3.1 esitatud haakekuulid ja pukseerimiskonksud on vedukile kinnitatud mehaanilised sfäärilised seadised ja kinnitusklambrid haagise ühendamiseks haakepea abil. 2.1.2. Punktis 1.3.2 esitatud haakepead on haagise veotiislile kinnitatud mehaanilised haakeseadised haagise ühendamiseks veduki haakekuuliga. 2.1.3. Punktis 1.3.3 esitatud veotiisli haakeseadised on vedukile kinnitatud mehaanilised haakeseadised, mis on varustatud haaratsi ning automaatselt sulguva ja lukustuva veosõrmega ja mis ühendavad veduki haagisega veorõnga abil. 2.1.4. Punktis 1.3.4 esitatud veorõngad on mehaanilised haakeseadised, mis on kinnitatud haagise veotiislile, millel on paralleelne ava automaatse veotiisli haakeseadisega ühendamiseks. 2.1.5. Punktis 1.3.5 esitatud veotiislid sisaldavad pealejooksumehhanisme ja muid samasuguseid seadmeid, mis on monteeritud veetava sõiduki esiosale või sõiduki šassiile ja mis on ettenähtud haagise ühendamiseks vedukiga veorõngaste, haakepeade ja samasuguste haakeseadiste abil. Veotiislid võib haagisega ühendada nii, et haakeseadis võib vabalt vertikaalsuunas liikuda ja seetõttu ei kandu vertikaalkoormust üle, niinimetatud liigendveotiislid, või need võib ühendada liikumatult, nii et vertikaalkoormus kandub üle, niinimetatud jäik veotiisel. Vertikaalsuunas võib veotiisli kinnitada kas jäigalt või elastselt. Veotiislid võivad koosneda ka rohkem kui ühest osast, olla reguleeritavad või fikseeritud. Käesolevas direktiivis peetakse veotiisliteks ainult iseseisva tervikuna esinevaid seadmeid, mis ei ole veetava sõiduki šassii osad. 2.1.6. Punktis 1.3.6 esitatud veotalad on kõik osad ja seadmed, mis on asetatud veduki haakeseadiste nagu haakekuulid või veotiisli haakeseadised ning raami (nt raami tagumise risttala), koormust kandva kere või šassii vahele. 2.1.7. Punktis 1.3.7 esitatud sadulhaakeseadised on vedukil paiknevad plaadisarnased haakeseadised, millel on automaatne haakelukusti ja mis kinnituvad punktis 1.3.8 esitatud sadulhaakeseadise veopoltide külge. 2.1.8. Punktis 1.3.8 esitatud sadulhaakeseadise veopoldid on sõrmekujulised haakeseadised, mis on ette nähtud poolhaagisele monteerimiseks ja selle vedukiga ühendamiseks sadulhaakeseadise abil. 2.1.9. Punktis 1.3.9 esitatud kinnitusplaadid on kõik osad ja seadmed, mida kasutatakse sadulhaakeseadiste kinnitamiseks veduki raamile. Kinnitusplaadid võivad olla horisontaalselt liikuvad (st libisev sadulhaagis). 2.1.10. Roolimiskiilud on poolhaagisele kinnitatud osad, mis koos sadulhaakeseadisega kontrollivad haagise aktiivset roolimist. 2.1.11. Standardsed haakeseadised on klassifitseeritud punktis 1.3 ning need vastavad käesolevas direktiivis esitatud standardsetele mõõtmetele ja omadustele. Need on oma klassi piires vahetatavad, sõltumata tüübist ja tootjast. 2.1.12. Mittestandardsed haakeseadised on need klassidesse A–J kuuluvad haakeseadised, mis ei vasta standardsete haakeseadiste klassifikatsioonile, kuid mida võib asjakohaste klasside piires ühendada standardsete haakeseadistega. 2.1.13. Punktis 1.3.10 esitatud muud üleminekuks või erandlikuks kasutuseks mõeldud haakeseadised on mehaanilised haakeseadised, mis ei vasta ühelegi klassile A–J (nt olemasolevatele siseriiklikele standarditele vastavad või suurveoste vedamiseks ettenähtud haakeseadised). 2.1.14. Kaugjuhtimisseadmed on seadmed, mille abil saab mitteligipääsetavaid haakeseadiseid ühendada sõiduki küljelt või juhikabiinist. 2.1.15. Kaugnäidikud on kontrollseadmed, mis näitavad kabiinis olevale juhile, et haakeseadis on kinnitunud ja ohutusseadmed on kasutusele võetud. 2.1.16. Mehaanilise haakeseadise tüüp tähendab haakeseadist, mis ei erine järgmiste põhiliste näitajate poolest: 2.1.16.1. haakeseadise klass; 2.1.16.2. tehasemärk või kaubanimi; 2.1.16.3. väliskuju või põhimõõtmed või muud põhilised konstruktsioonilised erinevused; 2.1.16.4. iseloomulikud väärtused D, S, V ja U. 2.1.17. Haakimine on automaatne, kui veduki tagurdamisest vastu haagist piisab haakeseadise täielikuks ja korralikuks kinnitamiseks ilma igasuguse välise sekkumiseta, automaatseks lukusti fikseerimiseks ning märguandeks ohutusseadmete täielikust rakendumisest. Automaatne haakimine eeldab automaathaakeseadiste kasutamist. 2.1.18. Väärtus D on määratletud veduki ja haagise vahel oleva horisontaalse jõu teoreetilise baasjõuna. Väärtust D kasutatakse dünaamilistel katsetel horisontaalse jõu baasväärtusena. Mehaaniliste haakeseadiste korral, mis ei sobi vertikaalkoormuse ülekandmiseks, kasutatakse järgmist valemit: Mehaaniliste haakeseadiste korral, mis sobivad kesktelghaagistele, kasutatakse järgmist valemit: Vedukile paigaldatud sadulhaakeseadise või sellega võrreldava sõidukitüübi korral kasutatakse järgmist valemit: kus: T = veduki (ka veoautode) täismass tonnides, mis sisaldab vajadusel ka kesktelghaagise poolt ülakantavat vertikaalkoormust, R = poolhaagise või vertikaalsuunas vabalt liikuva veotiisliga täishaagise täismass tonnides, C = maksimaalselt koormatud kesktelghaagise teljekoormuste summa tonnides (vt punkt 2.1.20), U = sadulhaakeseadisele mõjuv vertikaalkoormus tonnides, S = staatiline vertikaalkoormus S kilogrammides on kesktelghaagise proportsionaalne massiosa, mis langeb staatilises olukorras haakepunktile, g = raskuskiirendus (arvestuslikult g = 9,81 m/sek2). 2.1.19. Väärtus V on määratletud kesktelghaagise, mille täismass on rohkem kui 3,5 tonni, ja veduki vahel oleva vertikaalkoormuse amplituudi teoreetilise baasjõuna (vt punkt 2.1.21). Väärtust V kastutatakse dünaamilistel katsetel vertikaalse katsejõu baasväärtusena. kus: a on ekvivalentne vertikaalkiirendus haakepunktis, mis sisaldab veduki tagatelje/-telgede vedrustuse tüübist sõltuvat konstantset tegurit: a1 = 1,8 m/s2 õhkvedrustuse või sellega ekvivalentse vedrustusega sõidukite korral (vastavalt direktiivile 85/3/EMÜ), ( 5 ) a2 = 2,4 m/s2 teistsuguse vedrustusega sõidukite korral, x on haagise laadimisala pikkus meetrites (vt joonis 1), l on teoreetiline veotiisli pikkus, st kaugus veorõnga keskmest telgede keskmeni meetrites (vt joonis 1), (kui leitud väärtus on väiksem kui 1, peab kasutatud väärtus olema vähemalt 1). Joonis 1 Kesktelghaagise mõõtmed 2.1.20. Kesktelghaagis – veetav sõiduk, mille pukseerimisseade ei ole (haagise suhtes) vertikaalselt liigutatav ning mille telg/teljed paikneb/paiknevad (ühtlaselt koormatud olukorras) sõiduki raskuskeskme lähedal nii, et vedukile kantakse üle ainult väike vertikaalkoormus, mis ei ületa 10 % haagise täismassist või 1 000 kg (olenevalt sellest, kumb on väiksem). Kesktelghaagise täismassina võetakse arvesse maksimaalselt koormatud ja vedukiga haagitud kesktelghaagise telje/telgede poolt maapinnale ülekantav mass. 2.1.21. Sõidukid, mis ei vasta selgelt ühelegi ülaltoodud kategooriale, tuleb liigitada tüüpi, mis on nendega kõige sarnasem. 2.1.22. sõidukitüüp – sõidukid, mis ei erine oluliselt järgmiste peamiste omaduste poolest: veduki haakeseadise kinnitamisega seotud või haagise esiosaga ühendamiseks vajalike osade konstruktsioon, mõõtmed, kuju ja materjal sellise täpsusega, et need vastaksid VII lisa tingimustele.

3. OSA EMÜ TÜÜBIKINNITUS

3.1. EMÜ tüübikinnituse taotlemine

3.1.1. Direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõike 4 kohase EMÜ tüübikinnitustaotluse mehaanilise haakeseadise kohta esitab tootja.

3.1.2. Teatise näidis on esitatud III lisas.

3.1.3. Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavale tehnilisele teenistusele tuleb esitada: 3.1.3.1. kõnesolevat tüüpi esindav mehaaniline haakeseadis, mis peaks üldjuhul olema värvimata. Tehniline teenistus või tüübikinnitust väljastav asutus võivad nõuda täiendavaid haakeseadiseid; 3.1.3.2. tüübikinnituskatseid tegev tehniline teenistus võib nõuda ka spetsiifilisi detaile nagu kinnitusplaadid või pukseerimiskonksud, täiendavaid jooniseid või kasutatud materjalide näidiseid; 3.1.3.3. juhul, kui mehaaniline haakeseadis on konstrueeritud spetsiifilisele sõidukitüübile, peab haakeseadise tootja vastavalt direktiivile 92/21/EMÜ ( 6 ) esitama ka sõiduki tootja poolt esitatud paigaldusandmed; tehniline teenistus võib nõuda, et tüübikinnituseks esitataks ka kõnesolevat tüüpi esindav sõiduk.

3.2. Näidiste märgistamine

3.2.1. Iga punktis 3.1.1 välja toodud teatud haakeseadise näidis, mis on esitatud osa EMÜ tüübikinnituse saamiseks, peab olema märgistatud järgmiselt:

3.2.2. tehasemärk, kaubanimi või tootja nimi (ja kaubamärk, kui on olemas);

3.2.3. tüüp ja vajaduse korral versioon;

3.2.4. piisavalt vaba ruumi EMÜ tüübikinnitusmärgile ja punktis 3.3.4 mõeldud lisaandmetele.

3.3. EMÜ tüübikinnituse andmine

3.3.1. Kui asjakohased nõuded on täidetud, siis antakse EMÜ tüübikinnitus vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõikele 3 ning vajaduse korral artikli 4 lõikele 4.

3.3.2. EMÜ tüübikinnitustunnistuse näidis on esitatud IV lisas.

3.3.3. Igale kinnituse saanud mehaanilise haakeseadise tüübile antakse tüübikinnitusnumber vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ VII lisale. Üks ja seesama liikmesriik ei või anda sama numbrit teisele mehaanilise haakeseadise tüübile.

3.3.4. Igale mehaanilisele haakeseadisele, mis vastab käesoleva direktiivi kohaselt tüübikinnituse saanud mehaanilise haakeseadise tüübile, tuleb kinnitada tüübikinnituse vormil määratud hästi märgatavas ja kergesti juurdepääsetavas kohas rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb: 1 Saksamaa Liitvabariik 2 Prantsusmaa 3 Itaalia 4 Madalmaad 6 Belgia ▼A1 7 Ungari 8 Tšehhi Vabariik ▼B 9 Hispaania 11 Ühendkuningriik 13 Luksemburg 18 Taani ▼M1 19 Rumeenia ▼A1 20 Poola ▼B 21 Portugal ▼M2 25 Horvaatia ▼A1 26 Sloveenia 27 Slovakkia 29 Eesti 32 Läti ▼M1 34 Bulgaaria ▼A1 36 Leedu CY Küpros MT Malta ▼B IRL Iirimaa EL Kreeka 3.3.4.1. e-tähte ümbritsevast ristkülikust, milles e-tähele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber. 3.3.4.2. Tüübikinnitusmärgi ristküliku lähedal asuv kahekohaline number, mis tähistab alusdirektiivi muutmist (käesoleva direktiivi korral on see number 00), samuti punktis 4 esitatud tüübikinnitusnumber, mis on märgitud tüübikinnitustunnistusele (vt IV lisa). 3.3.4.3. Järgmised täiendavad märgid, mis on paigutatud mistahes kohta ristküliku lähedal: — haakeseadise klass, — vajadusel D, S, V ja U lubatud väärtused.

3.3.5. Tüübikinnitusmärk peab olema kustutamatu ja selgelt loetav isegi siis, kui haakeseadis on sõidukile paigaldatud.

3.3.6. Tüübikinnitusmärgi konfiguratsiooni näidised on esitatud käesoleva direktiivi II lisas.

3.4. Mehaanilise haakeseadise tüübi modifikatsioonid ja osa EMÜ tüübikinnituse laiendamine.

3.4.1. Käesoleva direktiivi alusel antud tüübikinnituse muutmisel kohaldatakse direktiivi 70/156/EMÜ artikli 5 sätteid.

4. SÕIDUKI EMÜ TÜÜBIKINNITUS

4.1. EMÜ tüübikinnituse taotlemine

4.1.1. Sõidukitüübi direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõike 4 kohase EMÜ tüübikinnitustaotluse seoses sõiduki mehaanilise haakeseadisega esitab tootja.

4.1.2. Teatise näidis on esitatud VIII lisas.

4.1.3. Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavale tehnilisele teenistusele tuleb esitada: 4.1.3.1. kõnesoleva tüübi representatiivsõiduk, mis võib olla varustatud EMÜ tüübikinnitust omava haakeseadisega; 4.1.3.2. mehaanilis(t)e haakeseadise (haakeseadiste) tüüp/tüübid, kaasa arvatud olemasolu korral selle/nende kinnitusplaat/-plaadid või pukseerimiskonks(ud), kui sõidukitüüp on varustatud tootja poolt paigaldatud standardse mehaanilise haakeseadisega; lisaks tuleb võimaldada EMÜ tüübikinnituse tegemine haakeseadisele (haakeseadistele).

4.2. EMÜ tüübikinnituse andmine

4.2.1. Kui asjakohased nõuded on täidetud, siis antakse EMÜ tüübikinnitus direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõigete 3 ja 4 kohaselt.

4.2.2. EMÜ tüübikinnitustunnistuse näidis on esitatud IX lisas.

4.2.3. Igale kinnituse saanud sõidukitüübile antakse tüübikinnitusnumber vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ VII lisale. Sama liikmesriik ei või anda sama numbrit teisele sõidukitüübile.

4.3. Sõidukitüübi muutmine ja sõiduki EMÜ tüübikinnituse laiendamine

4.3.1. Käesoleva direktiivi alusel antud tüübikinnituse muutmisel kohaldatakse direktiivi 70/156/EMÜ artikli 5 sätteid.

4.3.2. Sõiduki EMÜ tüübikinnituse omanik võib taotleda selle laiendamist ka muudele haakeseadiste tüüpidele või klassidele. Pädevad asutused annavad kõnealuse laienduse järgmistel tingimustel: 4.3.2.1. osa EMÜ tüübikinnitus on juba antud teist tüüpi haakeseadisele; 4.3.2.2. haakeseadis sobib sõidukitüübile, millele on esitatud taotlus sõiduki EMÜ tüübikinnituse laiendamise kohta; 4.3.2.3. haakeseadise sõidukile ühendamise viis vastab sellele, millega osa EMÜ tüübikinnituse andmisel nõustuti.

4.3.3. Standardsete A, C, D ja G klassi haakeseadiste korral kehtib sõiduki EMÜ tüübikinnitus ka teiste sama klassi haakeseadiste kohta ilma täiendava kinnituste kontrollita ja sõiduki EMÜ tüübikinnituse laiendamiseta.

5. NÕUDED

5.1. Mootorsõiduki ja haagise vaheline mehaaniline haakeseadis peab olema toodetud ja kinnitatud vastavalt headele inseneritavadele ning see peab kasutamisel olema ohutu.

5.2. Tööriistu kasutamata peab ühel inimesel olema võimalik sõidukeid ohutult haakida ja lahti haakida. Haagiste korral, mille täismass ületab 3,5 tonni, tohib haakimiseks kasutada ainult automaatseid haakeseadiseid, mis võimaldavad täisautomaatset haakimist.

5.3. Mehaanilised haakeseadised tuleb konstrueerida ja valmistada nii, et tavalisel kasutamisel koos asjakohase hoolduse ja perioodilise kuluvate osade väljavahetamisega töötavad need rahuldavalt edasi.

5.4. Igale haakeseadisele peavad olema lisatud paigaldus- ja kasutusjuhendid, mis annavad kompetentsele isikule piisavalt informatsiooni selle sõidukile paigaldamise ja õige kasutamise kohta. Juhendid peavad olema selle liikmesriigi keeles või keeltes, kus seadmeid müügiks pakutakse. Kui haakeseadised on paigaldamiseks toimetatud sõiduki tootjate või kere tootjate kokkumonteerimisliinile, võib iga haakeseadise paigaldamis- ja kasutamisjuhendite kohta kehtivad määrused täitmata jätta. Sel juhul vastutab sõiduki või selle kere tootja selle eest, et sõiduki kasutaja oleks varustatud vajaliku informatsiooniga haakeseadise kasutamise kohta.

5.5. Materjalidel, mida võib kasutada, peavad olema asjakohased omadused, mis on kindlaks määratud standardites või käesoleva lisa punktis 3.1.2 esitatud dokumentides.

5.6. Kõik osad, mille purunemine võiks põhjustada kahe sõiduki eraldumise, peavad olema valmistatud terasest. Muid materjale võib kasutada siis, kui tootja suudab tehnilisele teenistusele rahuldaval viisil tõestada, et need on terasega samaväärsed.

5.7. Kõik haakeseadised peavad olema konstrueeritud kindla mehaanilise kinnituse punktiks ja kui V lisas ei ole esitatud lisatingimusi, siis peab kinnitus haagitud asendis olema fikseeritav vähemalt ühekordse kindla mehaanilise lukustiga.

5.8. Mehaanilised haakeseadised peavad vastama V lisas esitatud nõuetele.

5.9. Laadimistingimused 5.9.1. Mehaanilistele haakeseadistele tuleb teha VI lisas kirjeldatud katsed. 5.9.2. Need katsed ei tohi põhjustada ühtegi murdumist, mõra ega muud silmaga nähtavat välist kahjustust, samuti ühtegi liigset püsivat deformatsiooni, mis võiks vähendada haakeseadise rahuldavat tööd.

5.10. Haakeseadiste paigaldust sõidukile tuleb kontrollida vastavalt VII lisas esitatud nõuetele. Käesolevat nõuet tuleb kohaldada nii sõiduki EMÜ tüübikinnituse suhtes, juhul, kui sõidukitüüp on varustatud tootja poolt paigaldatud standardse mehaanilise haakeseadisega, kui ka spetsiifilise sõidukitüübi punktiks konstrueeritud mehaanilise haakeseadise EMÜ tüübikinnituse suhtes.

5.11. Ülalnimetatud ning V, VI ja VII lisas esitatud nõudeid kohaldatakse vajaduse korral ka muude haakeseadiste suhtes (klass S).

6. TOODANGU VASTAVUS

6.1. Üldjuhul võetakse toodangu vastavust tagavad meetmed direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 10 ettenähtud korras.

6.2. Pädeva asutuse poolt tehtud kontrollimiste tavapärane sagedus on kord aastas.









II LISA

a) Veotiisli haakeseadise EMÜ tüübikinnitusmärgistuse näidis Ülaloleval joonisel kujutatud EMÜ tüübikinnitusmärgistusega haakeseadis on mittestandardne veotiisli haakeseadis klassist C 50-X, mille suurim lubatud väärtus D on 130 kN, suurim lubatud väärtus Dc 90 kN, suurim lubatud staatiline vertikaalkoormus 1 000 kg ja suurim lubatud väärtus V 35 kN; selle osa EMÜ tüübikinnituse on numbri all 0207 väljastanud Saksamaa Liitvabariik (e 1). Esimesed kaks numbrit 00 viitavad sellele, et osa tüübikinnitus on väljastatud vastavalt käesoleva direktiivi algversioonile.

b) Veorõnga EMÜ tüübikinnitusmärgistuse näidis Ülaloleval joonisel kujutatud EMÜ tüübikinnitusmärgistusega haakeseadis on keeviskinnituseks mõeldud mittestandardne veorõngas klassist C 50-X, mille suurim lubatud väärtus D on 130 kN, suurim lubatud väärtus Dc 100 kN, suurim lubatud staatiline vertikaalkoormus 1 000 kg ja suurim lubatud väärtus V 50 kN; selle osa EMÜ tüübikinnituse on numbri all 1934 väljastanud Saksamaa Liitvabariik (e 1). Esimesed kaks numbrit 00 viitavad sellele, et osa tüübikinnitus on väljastatud vastavalt käesoleva direktiivi algversioonile.

c) Sadulhaakeseadise EMÜ tüübikinnitusmärgi näidis Ülaloleval joonisel kujutatud EMÜ tüübikinnitusmärgistusega haakeseadis on mittestandardne sadulhaakeseadis klassist G 50-X, mille suurim lubatud väärtus D on 180 kN ja suurim lubatud koormus sadulhaakeseadisele 26 tonni; selle osa EMÜ tüübikinnituse on numbri all 0015 väljastanud Saksamaa Liitvabariik (e 1). Esimesed kaks numbrit 00 viitavad sellele, et osa tüübikinnitus on väljastatud vastavalt käesoleva direktiivi algversioonile.

d) Sadulhaakeseadise veopoldi EMÜ tüübikinnitusmärgistuse näidis Ülaloleval joonisel kujutatud EMÜ tüübikinnitusmärgistusega haakeseadis on mittestandardne sadulhaakeseadise veopolt klassist H 50-X, mille väärtus D on 162 kN; selle osa EMÜ tüübikinnituse on numbri all 1989 väljastanud Saksamaa Liitvabariik (e 1). Esimesed kaks numbrit 00 viitavad sellele, et osa tüübikinnitus on väljastatud vastavalt käesoleva direktiivi algversioonile.

e) Haakekuuli ja pukseerimiskonksude EMÜ tüübikinnitusmärgistuse näidis Ülaloleval joonisel kujutatud EMÜ tüübikinnitusmärgistusega haakeseadis on mittestandardne haakekuul ja pukseerimiskonksud klassist A 50-X, mille suurim lubatud väärtus D on 18 kN ja suurim lubatud vertikaalkoormus 75 kg; selle osa EMÜ tüübikinnituse on numbri all 0304 väljastanud Saksamaa Liitvabariik (e 1). Esimesed kaks numbrit 00 viitavad sellele, et osa tüübikinnitus on väljastatud vastavalt käesoleva direktiivi algversioonile.

f) Haakepea EMÜ tüübikinnitusmärgistuse näidis Ülaloleval joonisel kujutatud EMÜ tüübikinnitusmärgistusega haakeseadis on mittestandardne haakepea klassist B 50-X, mille väärtus D on 18 kN ja suurim lubatud staatiline vertikaalkoormus 75 kg; selle osa EMÜ tüübikinnituse on numbri all 1993 väljastanud Saksamaa Liitvabariik (e 1). Esimesed kaks numbrit 00 viitavad sellele, et osa tüübikinnitus on väljastatud vastavalt käesoleva direktiivi algversioonile.

g) Veotiisli EMÜ tüübikinnitusmärgistuse näidis Ülaloleval joonisel kujutatud EMÜ tüübikinnitusmärgistusega haakeseadis on kesktelghaagise veotiisel klassist E, mille suurim lubatud väärtus D on 109 kN, suurim lubatud vertikaalkoormus 1 000 kg ja suurim lubatud väärtus V 50 kN; selle osa EMÜ tüübikinnituse on numbri all 0013 väljastanud Saksamaa Liitvabariik (e 1). Esimesed kaks numbrit 00 viitavad sellele, et osa tüübikinnitus on väljastatud vastavalt käesoleva direktiivi algversioonile.









III LISA









IV LISA

NÄIDIS (a)

[suurim formaat A4 (210 × 297 mm)]

EMÜ TÜÜBIKINNITUSTUNNISTUS









I liide









V LISA

Nõuded mehaanilistele haakeseadistele

1. HAAKEKUULID JA PUKSEERIMISKONKSUD

Punktides 1.1–1.4 esitatud nõudeid kohaldatakse kõikide klassi A kuuluvate haakekuulide ja pukseerimiskonksude suhtes. Punktis 1.5 on toodud täiendavad nõuded, millele peavad vastama standardsed haakekuulid 50 ja ääriktüüpi pukseerimiskonksud.

1.1. Haakekuulid klassist A peavad kuju ja mõõtmete poolest vastama joonisele 2.

1.2. Pukseerimiskonksude kuju ja mõõtmed peavad vastama nõuetele, mille sõiduki tootja on esitanud kinnituskohtade ja vajadusel täiendavate kinnitusseadmete kohta.

1.3. Kui haakekuulid on eemaldatavad, siis peavad kinnituskohad ja nende lukustus olema konstrueeritud kindla mehaanilise kinnituse punktiks.

1.4. Haakekuulid ja pukseerimiskonksud peavad vastu pidama VI lisa punktis 4.1 esitatud katsetele. Joonis 2 (1) Ühendav kaar haakekuuli ja kaela vahel peab puutuma nii kaela ennast kui ka haakekuuli madalamat horisontaaltasandit. (2) Vt ISO/R 468 ja ISO 1302; pinnakaredusaste N9 viitab väärtusele Ra, mis on võrdne 6,3 mm.

1.5. Erinõuded standardsetele haakekuulidele ja ääriktüüpi pukseerimiskonksudele klassidest A 50-1, A 50-2 ja A 50-3. 1.5.1. Klassi A 50-1 haakekuulide ja ääriktüüpi pukseerimiskonksude mõõtmed peavad vastama joonisele 3 ja tabelile 1. Haakekuuli kliirens peab vastama VII lisa joonisele 30. 1.5.2. Klassi A 50-2 ja klassi A 50-3 haakekuulide ja ääriktüüpi pukseerimiskonksude mõõtmed peavad vastama joonisele 4 ja tabelile 1. Haakekuuli kliirens peab vastama VII lisa joonisele 30. 1.5.3. Klasside A 50-1, A 50-2 ja A 50-3 haakekuulid ja ääriktüüpi pukseerimiskonksud peavad vastama tabelis 2 esitatud iseloomulikele väärtustele ja neile tuleb teha vastavad katsed. Joonis 3 Klassi A 50-1 standardsete haakekuulide ja ääriktüüpi pukseerimiskonksude mõõtmed millimeetrites (vt tabel 1). Joonis 4 Klasside A 50-2 ja A 50-3 standardsete haakekuulide ja ääriktüüpi pukseerimiskonksude mõõtmed millimeetrites (vt tabel 1).



TABEL 1 Standardsete haakekuulide ja ääriktüüpi pukseerimiskonksude mõõtmed millimeetrites (vt joonised 3 ja 4) A 50-1 A 50-2 A 50-3 Märkused e1 90 83 120 ± 0,5 e2 — 56 55 ± 0,5 d2 17 10,5 15 H13 f 130 110 155 + 6,-0 g 50 85 90 + 6,-0 c 15 15 15 ülemmäär 1 55 110 120 ± 5 h 70 80 80 ± 5



TABEL 2 Standardsete haakekuulide ja ääriktüüpi pukseerimiskonksude iseloomulikud väärtused A 50-1 A 50-2 A 50-3 D 17 20 30 S 120 120 120 D = suurim väärtus D (kN) S = suurim staatiline vertikaalkoormus (kg)

2. HAAKEPEAD

2.1. Haakepead klassist B 50 peavad olema konstrueeritud nii, et neid saaks ohutult kasutada käesoleva lisa punktis 1 kirjeldatud haakekuulidega, säilitades seejuures ettekirjutatud omadused. Haakepead peavad olema konstrueeritud selliselt, et oleks tagatud ohutu haakimine, võttes arvesse ka haakeseadise kulumist.

2.2. Haakepead peavad vastu pidama VI lisa punktis 4.2 esitatud katsetele.

2.3. Ühelgi lisaseadmel (nt piduritel, stabilisaatoritel jne) ei tohi mehaanilisele ühendusele olla mistahes kahjulikku mõju.

2.4. Kui haakepea ei ole sõidukiga ühendatud, peab see horisontaaltasandil pöörduma vähemalt 90° mõlemale poole käesoleva lisa punktis 1 kirjeldatud haakekuuli keskteljest ja kinnitusest. Samaaegselt peab horisontaaltasapinnast üles- ja allapoole jääma vähemalt 20° vaba vertikaalsuunalist liikumisruumi. Samuti peab koos 90° horisontaalse pöördenurgaga olema võimalik 25° keerdumine mõlemas suunas ümber horisontaaltelje. Võimalikud peavad olema järgmised liikumiskombinatsioonid: — vertikaalne kalle ± 15° koos teljekaldega ± 25° — teljekalle ± 10° koos vertikaalse kaldega ± 20° kõikide horisontaalsete pöördenurkade korral.

3. VEOTIISLI HAAKESEADISED

Punktides 3.1–3.8 esitatud nõudeid kohaldatakse kõikide klassi C 50 veotiisli haakeseadiste suhtes. Punktis 3.9 on toodud täiendavad nõuded, millele peavad vastama klasside C 50-1 kuni C 50-6 standardsed veotiisli haakeseadised.

3.1. Laadimistingimused

Kõik veotiisli haakeseadised peavad vastu pidama VI lisa punktis 4.3 esitatud katsetele.

3.2. Sobivad veorõngad

Klassi C 50 veotiisli haakeseadised peavad sobima kõikide klassi D 50 veorõngaste ja kindlaks määratud omadustega haakeseadistega.

3.3. Automaatne töötamine

Veotiisli haakeseadised peavad töötama automaatselt (vt I lisa punkt 2.1.17).

3.4. Haarats

Klassi C 50 veotiisli haakeseadised peavad olema varustatud haaratsiga, mis juhiks sobivad veorõngad haakeseadisesse.

Kui haarats või haaratsit toetav osa võib pöörduda ümber vertikaaltelje, peab see end ise automaatselt õigesse asendisse seadma ja lahtiste veopoltide korral peab see niisuguses asendis püsima selleks, et juhtida veorõngas korralikult haakeseadisesse.

Kui haarats või haaratsit toetav osa võib pöörduda ümber risttelje, peab lukustusmehhanismi jõumoment pöördumist võimaldava liigendi kinnitama selle tavalisse asendisse. See jõud peab olema piisav, et takistada 200 N haaratsi ülemisele otsale suunatud vertikaaljõu mõju, mis haakeseadise normaalasendiga võrreldes võib põhjustada mistahes muutusi. Haaratsit peab olema võimalik käsitsi normaalasendisse viia. Haarats, mis võib pöörduda ümber risttelje, võib tüübikinnituse järgi kanda kuni 50 kg vertikaalkoormust S ja väärtus V võib olla maksimaalselt 5 kN.

Kui haarats või haaratsit toetav osa võib pöörduda ümber pikitelje, peab pöördumine olema kinnitatud lukustusmehhanismiga, mille jõumoment on vähemalt 100 Nm.







väärtus D ≤ 18 kN: laius 150 mm, kõrgus 100 mm 18 kN < väärtus D ≤ 25 kN: laius 280 mm, kõrgus 170 mm 25 kN < väärtus D: laius 360 mm, kõrgus 200 mm

Haaratsi välisnurgad võivad olla ümardatud.

Väiksemate haaratsite kasutamine klassi C 50-X veotiisli haakeseadiste korral on lubatud, kui nende kasutamine on piiratud kuni 3,5tonnise täismassiga kesktelghaagistega või kui ülalolevas tabelis esitatud haaratsite kasutamine on tehnilistel põhjustel võimatu; kui lisaks on olemas eritingimused nagu näiteks automaatse haakimisprotseduuri ohutust kindlustavad visuaalsed abivahendid ning kui kasutusala on vastavalt III lisale tüübikinnitusega piiratud.

3.5. Haagitud veorõnga minimaalne vaba liikumisulatus

Haagitud veorõngas peab olema võimeline sõiduki pikitelje suhtes horisontaalselt pöörduma ± 90° ulatuses ümber veorõnga vertikaaltelje (vt joonis 5). Haagitud veorõngas peab olema võimeline sõiduki horisontaaltasandi suhtes vertikaalselt pöörduma ± 20° ulatuses ümber veorõnga ristitelje (vt joonis 6). Kui liikuvus on tagatud spetsiaalse liigendiga (ainult klassi C 50-X veotiisli haakeseadiste korral) peab vastavalt III lisale antud tüübikinnituses esitatud kasutusala olema piiratud VII lisa punktis 2.3.7 määratud juhtudega. Haagitud veorõngas peab olema võimeline sõiduki horisontaaltasandi suhtes aksiaalselt pöörduma ± 25° ulatuses ümber veorõnga pikitelje (vt joonis 7).

Neid määratud pöördenurki kohaldatakse veotiisli haakeseadistele, mis ei ole sõidukiga ühendatud.

3.6. Minimaalsed nurgad haakimiseks ja lahtihaakimiseks

Veorõnga haakimine ja lahtihaakimine peavad olema võimalikud ka juhul, kui veorõnga pikitelg on haaratsi keskjoone suhtes:

3.6.1. horisontaalselt 50° nurga all pööratud paremale või vasakule;

3.6.2. vertikaalselt 6° nurga all pööratud üles või alla;

3.6.3. aksiaalselt 6° nurga all pööratud paremale või vasakule.

3.7. Lukustamine tahtmatu lahtihaakimise vältimiseks

Suletud asendis peavad veopoldid olema fikseeritud kahe kindla mehaanilise ohutusseadmega, millest kumbki peab teise rikke korral tagama tõhusa lukustumise.

Mehaaniliselt seadmelt peab väljastpoolt olema selgelt näha, et haakeseadis on suletud ja kinnitatud asendis. Vastavate tunnuste asend peab olema määratav puutumise teel, näiteks pimedas.

Mehaaniline seade peab näitama mõlema lukustusseadme seisundit (tingimus JA).

Kui teise lukustusseadme rakendumine on kindlustatud seadme konstruktsiooniga, siis on selles olukorras siiski piisav ka see, et näidatakse vaid ühe lukustusseadme seisukorda.

3.8. Käsikangid

Käsikangid peavad olema kavandatud selliselt, et neid oleks mugav kasutada ja neil peavad olema ümardatud servad. Haakeseadisel ei tohi käsikangi lähedal olla teravaid servi ega takerdumisohtlikke kohti, mis võiksid haakeseadise käsitsemisel põhjustada vigastusi. Haakeseadise vabastamiseks vajalik käsikangile mõjuv vertikaaljõud, mis on mõõdetud ilma veorõngata, ei tohi kangi töösuunas ületada 250 N.

3.9. Erinõuded standardsetele veotiisli haakeseadistele klassidest C 50-1 kuni C 50-6

3.9.1. Veorõnga pöördumise ümber ristitelje peab põhjustama veopoldi kerataoline kuju (ja mitte liigend, vt joonis 6).

3.9.2. Veopoldi ja veorõnga vahelisest kaugusest tingitud tõuked ja löökkoormused pikiteljel peavad olema summutatud vedrude ja/või summutusseadmetega (v.a C 50-1).

3.9.3. Mõõtmed peavad vastama joonisele 8 ja tabelile 3.

3.9.4. Haakeseadised peavad olema sobivad ja tabelis 4 esitatud omaduste suhtes katsetatud.

3.9.5. Haakeseadis peab olema avatav sellel paikneva käsikangiga (mitte kaugjuhtimisseadmega). Joonis 5 Haagitud veorõnga minimaalne horisontaalne pöördenurk sõiduki pikitelje suhtes ± 90° ümber veorõnga vertikaaltelje Joonis 6 Haagitud veorõnga minimaalne vertikaalne pöördenurk veduki horisontaaltasandi suhtes ± 20° ümber veorõnga ristitelje Joonis 7 Haagitud veorõnga minimaalne aksiaalne pöördenurk veduki horisontaaltasandi suhtes ± 25° ümber veorõnga pikitelje Joonis 8 Standardse veotiisli haakeseadise mõõtmed (mm) (vt tabel 3).



TABEL 3 Standardsete veotiisli haakeseadiste mõõtmed (mm) (vt joonis 8) C 50-1 C 50-2 C 50-3 C 50-4 C 50-5 C 50-6 Märkused e1 83 120 140 160 ± 0,5 e2 56 55 80 100 ± 0,5 d1 — 54 74 84 94 ülemmäär d2 10,5 15 17 21 H13 f 110 155 180 200 + 6,-0 g 85 90 120 140 ± 3 a 100 170 200 200 200 + 20,-0 b 150 280 360 360 360 + 20,-0 c 20 24 30 30 ülemmäär h 150 190 265 265 265 ülemmäär l1 — 150 250 300 300 ülemmäär l2 150 300 330 330 330 ülemmäär 13 100 160 180 180 180 ± 20 T — 15 20 35 35 ülemmäär



TABEL 4 Standardsete veotiisli haakeseadiste iseloomulikud väärtused: C 50-1 C 50-2 C 50-3 C 50-4 C 50-5 C 50-6 D 18 25 70 100 130 190 Dc 18 25 50 70 90 120 S 200 250 650 900 1 000 1 000 V 12 10 18 25 35 50 D = suurim väärtus D (kN) Dc = suurim väärtus D kesktelghaagistele (kN) S = suurim staatiline vertikaalkoormus (kg) V = suurim väärtus V (kN)

4. VEORÕNGAD

Punktis 4.1 esitatud nõudeid kohaldatakse klassi D 50 veorõngaste suhtes.

Punktides 4.2–4.5 on loetletud täiendavad nõuded, millele standardsed veorõngad peavad vastama.

4.1. Üldnõuded veorõngastele

Kõik veorõngad peavad vastu pidama VI lisa punktis 4.4 esitatud katsetele.

Klassi D 50 veorõngad on ette nähtud kasutamiseks koos klassi C 50 veotiisli haakeseadistega. Veorõngad ei tohi pöörduda aksiaalselt (kuna vastavad haakeseadised võivad pöörduda).

Kui klassi D 50 veorõngad on varustatud puksidega, peavad nende mõõtmed vastama joonisele 12 (v.a klass D 50-C) või joonisele 13.

Pukse ei tohi veorõnga külge keevitada.

Klassi D 50 veorõngad peavad vastama joonisel 9 esitatud mõõtmetele (kui punktides 4.2, 4.3 või 4.4 ei ole märgitud teisiti). D 50-X klassi veorõnga varre kuju ei ole määratletud, kuid veorõnga keskmest 210 mm kaugusel peavad kõrgus h ja laius b jääma tabelis 6 esitatud piiridesse.

4.2. Erinõuded klassi D 50-A veorõngastele

Klassi D 50-A veorõngad peavad olema joonisel 9 esitatud mõõtmetega.

4.3. Erinõuded klassi D 50-B veorõngastele

Klassi D 50-B veorõngad peavad olema joonisel 10 esitatud mõõtmetega.

4.4. Erinõuded klassi D 50-C veorõngastele

Klassi D 50-C veorõngad peavad olema joonisel 11 esitatud mõõtmetega.

Klassi D 50-C veorõngad peavad olema varustatud joonisel 13 kujutatud puksidega.

4.5. Standardsete veorõngaste koormamisväärtused

Standardsed veorõngad ja nende vastavad haakeseadised peavad olema sobivad ja tabelis 5 esitatud koormamisväärtuste suhtes katsetatud.







TABEL 5 Standardsete veorõngaste iseloomulikud väärtused Klass D Dc S V D 50-A 130 90 1 000 30 D 50-B 130 90 1 000 25 D 50-C 190 120 1 000 50 D = suurim väärtus D (kN) Dc = suurim väärtus D kesktelghaagistele (kN) S = suurim staatiline vertikaalkoormus (kg) V = väärtus V (kN)







TABEL 6 Klasside D 50-A ja D 50-X veorõngaste mõõtmed (vt joonis 9) Klass h (mm) b (mm) D 50-A 6012 6012 D 50-X kuni 67 kuni 62

Joonis 9

Klasside D 50-A ja D 50-X veorõngaste mõõtmed (vt tabel 6)

Joonis 10

Klassi D 50-B veorõngaste mõõtmed (puuduvaid mõõtmeid vt jooniselt 9)

Joonis 11

Klassi D 50-C1 veorõngaste mõõtmed (puuduvaid mõõtmeid vt jooniselt 9)

Joonis 12

Veorõngaste D 50 lõhikuga puks

Joonis 13

Veorõngaste D 50-C lõhikuta puks

5. VEOTIISLID

5.1. Klassi E veotiislid peavad vastu pidama VI lisa punktis 4.5 esitatud katsetele.

5.2. Vedukiga haakimiseks võib veotiislid ühendada kas käesoleva lisa punktis 2 esitatud haakepeade või punktis 4 esitatud veorõngastega. Haakepead ja veorõngad võib ühendada kruvide, poltide või keevitusega.

5.3. Liigendühendusega veotiislid ei tohi maapinnaga kokku puutuda. Kui veotiisel vabastatakse horisontaalasendist, ei tohi see langeda madalamale kui 200 mm maapinnast.

5.4. Seadmed liigendiga veotiislite kõrguse reguleerimiseks 5.4.1. Liigendiga veotiislid peavad olema varustatud seadmetega, millega saab veotiisli seada haakeseadise või haaratsi kõrgusele. Need seadmed peavad olema konstrueeritud nii, et veotiislit saab reguleerida üks inimene ilma tööriistade või muude abivahenditeta. 5.4.2. Kõrguse reguleerimise seadmed peavad võimaldama veorõngaste või haakekuulide reguleerimist horisontaalasendist maapinna kohal vähemalt 300 mm üles- ja allapoole. Selles vahemikus peab veotiisli kõrgus olema reguleeritud sujuvalt või veorõngalt või haakepealt mõõdetuna maksimaalselt 50 mm sammuga. 5.4.3. Pärast haakimist ei tohi kõrguse reguleerimise seade segada veotiisli vähest liikumist. 5.4.4. Kõrguse reguleerimise seade ei tohi segada pealejooksupiduri mistahes tööd.

5.5. Kui veotiislid on kombineeritud pealejooksupiduritega, ei tohi kaugus veorõnga keskmest kuni veorõnga vaba varre lõpuni pidurite tööasendis olla väiksem kui 200 mm. Kui veorõnga vars on kõige sisemises asendis, ei tohi see pikkus olla vähem kui 150 mm.

5.6. Kesktelghaagiste ühendamiseks kasutatavad veotiislid peavad vastu pidama külgjõududele, mis on vähemalt pool nendest vertikaaljõududest, millele suudetakse vastu pidada.

6. KINNITUSRAAMID

6.1. Kinnitusraamid peavad võimaldama asjakohase haakeseadise kinnitamise vastava(te)le sõiduki(te)le.

6.2. Kinnitusraame ei tohi keevitada šassii, kere ega muu sõiduki osa külge.

6.3. Kinnitusraamid peavad vastu pidama VI lisa punktis 4.3 esitatud katsetele.

7. SADULHAAKESEADISED JA ROOLIMISKIILUD

Punktides 7.1–7.9 esitatud nõudeid kohaldatakse kõikidele klassi G 50 sadulhaakeseadistele.

Punktis 7.10 on esitatud lisanõuded, millele standardsed haakseadmed vastama peavad.

Roolimiskiilud peavad vastama punktis 7.9 esitatud nõuetele.

7.1. Sobivad sadulhaakeseadise veopoldid

Klassi G 50 sadulhaakeseadised peavad olema konstrueeritud nii, et neid saaks kasutada koos klassi H 50 veopoltidega ja et neile saaks ühiselt esitada kindlaks määratud omadused.

7.2. Automaatne töötamine

Sadulhaakeseadised peavad rakenduma automaatselt (vt I lisa punkt 2.1.17).

7.3. Juhikud

Sadulhaakeseadised peavad olema varustatud juhikuga, mis tagab kindla ja ohutu veopoldi kinnitamise. Juhtimisseadme suudme laius peab olema vähemalt 350 mm.

7.4. Sadulhaakeseadise minimaalne vaba liikumisulatus koos haagitud veopoldiga (kuid ilma sadulhaakeseadise kinnitamiseta veduki kinnitusplaadile)

Veopoldiga haagitud sadulhaakeseadis peab võimaldama järgmisi veopoldi minimaalseid pöördliikumisi sõiduasendis:

7.4.1. ±90° ulatuses vertikaaltelje ümber (ei kehti aktiivse roolimisega varustatud sadulhaakeseadise korral) ja sama ajal,

7.4.2. ±12° ulatuses horisontaaltelje ümber liikumissuunaga risti. See nurk ei pruugi katta vajalikku ulatust liiklemiseks maastikul.

7.4.3. Lubatud on pöördumine pikitelje ümber kuni ± 3°. Täispööret võimaldava sadulhaakeseadise korral võib see nurk siiski olla suurem eeldusel, et lukustusmehhanismiga saab piirata kuni ± 3° pööret.

7.5. Lukustusseadmed sadulhaakeseadiste iseenesliku lahtihaakimise takistamiseks

Haakeseadise lukustusmehhanism peab fikseerima veopoldi kahel kindlal viisil; kusjuures teine lukusti võib rakenduda pärast esimest. Esimene lukusti peab haakimisel rakenduma automaatselt. Kui teine lukusti töötab käsitsi, peab selle kinnitamine olema võimalik ainult pärast esimese lukusti täielikku kinnitumist. Kui teine lukusti töötab automaatselt, peab mõlema kinnitumine olema visuaalselt äratuntav.

7.6. Juhtimisseadmed

Lukustatud asendis peab olema kindlustatud, et juhtimisseadmeid ei saa lubamatul viisil kasutada.

7.7. Pinnatöötlus

Haakeseadise plaat ja lukusti peavad töötama rahuldavalt ja olema hoolikalt töödeldud, sepistatud, valatud või vormitud.

7.8. Laadimistingimused

Kõik sadulhaakeseadised peavad vastu pidama VI lisa punktis 4.6 esitatud katsetele.

7.9. Roolimiskiilud

Klassi G 50-X haakeseadised, mis ei sobi aktiivseks roolimiseks, peavad olema vastavalt tähistatud.

7.9.1. Poolhaagiste aktiivseks roolimiseks kasutatavate roolimiskiilude mõõtmed peavad vastama joonisele 15.

7.9.2. Roolimiskiilud peavad võimaldama kindla ja ohutu haakimise. Roolimiskiilud peavad olema vedrustatud. Vedrude tugevus peab olema valitud selliselt, et oleks võimalik haakida koormamata poolhaagist ja et täielikult koormatud poolhaagise korral oleks sõidu ajal roolimiskiil haakeseadise äärtega kindlas kontaktis. Sadulhaakeseadise lahtihaakimine peab olema võimalik nii koormatud kui ka koormamata poolhaagise korral.

7.10. Erinõuded standardsetele sadulhaakeseadistele

7.10.1. Standardsete sadulhaakeseadiste mõõtmed peavad vastama joonisele 14 ja tabelile 7.

7.10.2. Standardsed sadulhaakeseadised peavad vastama 150 kN väärtusele D ja 20tonnisele väärtusele U ning olema nende suhtes katsetatud.

7.10.3. Haakeseadist peab olema võimalik vabastada käsikangi abil vahetult haakeseadiselt.

7.10.4. Standardsed sadulhaakeseadised peavad sobima poolhaagiste aktiivseks roolimiseks roolimiskiilude abil (vt punkt 7.9). Joonis 14 Standardsete sadulhaakeseadiste mõõtmed (vt tabel 7) (*) Roolimiskiilude kasutuselevõtuks mõõta võrdlusmõõt k = 138 ± 3 mm, 18 mm allpool ülapinda 200 mm kaugusel.



TABEL 7 Standardsete sadulhaakeseadiste mõõtmed (mm) (vt joonis 14) G 50-1 G 50-2 G 50-3 G 50-4 G 50-5 G 50-6 H 140–159 160–179 180–199 200–219 220–239 240–260 Joonis 15 Vedrustatud roolimiskiilude mõõtmed (1) Kohaldatav ainult rohkem kui 60 mm paksude roolimiskiilude suhtes. (2) See mõõde kehtib ainult tööpinna kohta; roolimiskiil ise võib olla pikem.

8. SADULHAAKESEADISE VEOPOLDID

8.1. Klassi H 50 sadulhaakeseadise veopoldid (ISO 337) peavad vastama joonisel 16 esitatud mõõtmetele.

8.2. Veopoldid peavad vastu pidama VI lisa punktis 4.8 esitatud katsetele. Joonis 16 Klassi H 50 veopoltide mõõtmed * ) täiendavad faasid täiendavad faasid

9. KINNITUSPLAADID

9.1. Kui klassi J sadulhaakeseadiste kinnitusplaadid on ette nähtud kasutamiseks standardsete sadulhaakeseadistega, peab neil olema ava, mis vastab joonisel 14 kujutatuga.

9.2. Standardsete sadulhaakeseadiste punktiks ettenähtud kinnitusplaadid peavad sobima poolhaagiste aktiivseks roolimiseks (roolimiskiilude abil). Mittestandardsete sadulhaakeseadiste punktiks ettenähtud kinnitusplaadid, mis ei sobi aktiivseks roolimiseks, peavad olema vastavalt märgistatud.

9.3. Sadulhaakeseadiste kinnitusplaadid peavad vastu pidama VI lisa punktis 4.7 esitatud katsetele.

10. KAUGJÄLGIMIS- JA KAUGJUHTIMISSEADMED

10.1. Üldnõuded

Kaugjälgimis- ja kaugjuhtimisseadmed on lubatud klasside C 50-X ja G 50-X automaathaakeseadiste korral.

Kaugjälgimis- ja kaugjuhtimisseadmed ei tohi takistada haagitud veorõnga või haagitud poolhaagise vaba liikumisulatust. Need peavad olema püsivalt sõidukile kinnitatud.

Kõik kaugjälgimis- ja kaugjuhtimisseadmed kuuluvad haakeseadise katsete ja tüübikinnituse reguleerimisalasse koos kõikide juhtimis- ja ülekandeseadmete osadega.

10.2. Kaugjälgimisseadmed

10.2.1. Automaatse haakimisprotseduuri korral peavad kaugjälgimisseadmed vastavalt punktidele 10.2.2 ja/või 10.2.3 nähtaval viisil näitama haakeseadise suletud ja topeltlukustatud asendit.

10.2.2. Üleminekut avatud asendist suletud ja topeltlukustatud asendisse peab näitama rohelise nähtava signaaliga.

10.2.3. Kui näidatakse avatud ja/või mittelukustatud asendit, tuleb kasutada punast nähtavat signaali.

10.2.4. Kui näidatakse automaatse haakimisprotseduuri lõpetamist, peab kaugjälgimisseade kindlaks tegema, et veopolt on jõudnud topeltlukustatud lõppasendisse.

10.2.5. Mistahes häire korral ei tohi kaugjälgimissüsteem edastada signaali haakeseadise suletud ja lukustatud seisundist, kui veopolt ei ole jõudnud lõppasendisse.

10.2.6. Ühe või kahe lukustusseadme avamisel peab roheline nähtav signaal kustuma ja/või punane nähtav signaal süttima.

10.2.7. Haakeseadisel olevad mehaanilised tunnusmärgid peavad alles jääma. Kaugjälgimisseadmed peavad igal haakimisel automaatselt aktiveeruma.

10.2.8. Et vältida juhi tähelepanu hajumist normaalsel sõidul, peab olema võimalik kaugjälgimisseade välja lülitada.

10.2.9. Kaugjälgimisseadme juhtseadised ja märgutuled peavad olema paigaldatud juhi vaatevälja ning need peavad olema püsivalt ja selgelt tuvastatavad.

10.3. Kaugjuhtimisseade

10.3.1. Kui kasutatakse kaugjuhtimisseadet, siis peab kasutusel olema ka punktis 10.2 kirjeldatud kaugjälgimisseade, mis peab samuti näitama haakeseadise avatud seisundit.

10.3.2. Haakeseadise avamiseks ja sulgemiseks kaugjuhtimisseadme abil peab olema spetsiaalne lüliti (st pealüliti, kang või ventiil). Kui see pealüliti ei asu juhikabiinis, siis ei tohi see olla kohas, kus sellele pääsevad vabalt ligi kõrvalised isikud, või see peab olema lukustatud. Haakeseadise käsitsemine kabiinist saab olla võimalik ainult siis, kui on takistatud selle soovimatu kasutamine (nt juhtimine kahe käega). Peab olema võimalik veenduda, kas haakeseadise avamine kaugjuhtimisseadme abil on lõpetatud või mitte.

10.3.3. Kui kaugjuhtimise korral on ettenähtud, et haakeseadise avamisel peab rakendama ka välist jõudu, tuleb juhile korralikult märku anda, millistes tingimustes väline jõud haakeseadise avab. Seda ei ole vaja juhul, kui välist jõudu rakendatakse ainult kaugjuhtimisseadme kasutamisel.

10.3.4. Kui kaugjuhtimisseadmega avatava haakeseadise avamismehhanism on paigaldatud sõidukist väljapoole, peab selle abil olema võimalik üle vaadata haagitud sõidukite vahele jäävat ala, kuid sellegipoolest ei tohi haakeseadise juhtimiseks olla vajalik sellesse alasse sisenemine.

10.3.5. Mistahes üksik tõrge kasutamisel või mistahes üksik rike süsteemis ei tohi põhjustada tahtmatut haakeseadise avanemist tavalisel maanteesõidul. Mistahes riketest süsteemis tuleb kohe teavitada või need peavad enne järgmist kasutamist olema ilmselgelt nähtavad näiteks juhtimissüsteemi kasutustakistusena.

10.3.6. Kaugjuhtimissüsteemi rikke korral peab eriolukorras olema võimalik haakeseadist avada vähemalt ühel muul moel. Kui selleks on vaja kasutada tööriistu, peavad need kuuluma sõiduki tööriistakomplekti. V lisa punktis 3.8 esitatud nõudeid ei kohaldata käsikangide suhtes, mis on ette nähtud haakeseadiste avamiseks ainult avariiolukorras.

10.3.7. Kaugjuhtimis- ja kaugjälgimisseadmed peavad olema püsivalt ja selgelt tuvastatavad.









VI LISA

MEHAANILISTE HAAKESEADISTE KATSETAMINE

1. ÜLDNÕUDED KATSETAMISEKS

1.1. Haakeseadiste näidised peavad läbima mõlemad katsed, nii tugevus- kui ka ekspluatatsioonikatsed. Tehniline teenistus võib siiski tugevuskatsest loobuda, kui osa lihtne konstruktsioon võimaldab teoreetilist tugevuskontrolli. Teoreetilised katsed peavad andma sama kvaliteediga tulemused kui dünaamilised või staatilised katsed. Lahknevuste korral on määravad dünaamilistel katsetel saadud tulemused. Katsete eest vastutav tehniline teenistus otsustab, milliseid katseid rakendada.

1.2. Haakeseadise tugevus määratakse dünaamilise katsega (kestvuskatse). Teatavatel juhtudel võivad osutuda tarvilikuks täiendavad staatilised katsed (vt punkt 4).

1.3. Dünaamilised katsed tuleb teha ligikaudu sinusoidsete koormustsüklitega (vahelduv ja/või pulseeriv), mida rakendatakse materjalile sobival hulgal. Katsel ei tohi tekkida ühtegi pragu ega mõra.

1.4. Kindlaks määratud staatiliste katsete korral on lubatud ainult kerge jäävdeformatsioon. Pärast koormuse alt vabastamist ei tohi jäävdeformatsioon ületada10 % maksimaalsest deformatsioonist.

1.5. Dünaamiliste katsete korral baseeruvad koormamiseeldused sõiduki pikiteljesuunalisel horisontaalsel jõukomponendil ja vertikaalsel jõukomponendil. Horisontaalseid jõukomponente ja -momente, mis ei ole sõiduki pikiteljega samasuunalised, ei võeta arvesse, eeldades nende vähest tähtsust. Kui haakeseadise konstruktsioon või selle kinnitus sõidukile või lisaseadmete (nagu amortisaatorid, kiirhaakeseadised jne) paigaldus põhjustavad lisajõudusid või -momente, võib tehniline teenistus nõuda täiendavaid katseid. Sõiduki pikiteljesuunaline horisontaalne jõukomponent esitatakse teoreetiliselt kindlaks määratud baasjõuna, mis on I lisa punktis 2.1.18 määratletud väärtusena D. Vertikaalne jõukomponent esitatakse vajadusel haakepunktile mõjuva staatilise vertikaalkoormusena S ja eeldatava vertikaalkoormusena V, mis on määratletud I lisa punktis 2.1.19, või sadulhaakeseadise korral staatilise vertikaalkoormusena U.

1.6. Iseloomulikud väärtused D, S, V ja U, millel katsed baseeruvad, tuleb esitada tootja poolt EMÜ tüübikinnituseks esitatud taotluses.

2. KATSEMENETLUSED

2.1. Nii dünaamiliste kui ka staatiliste katsete punktiks paigaldatakse näidis sobivale katsestendile, millel on olemas jõu rakendamiseks sobivad vahendid, selliselt, et peale katseks määratud jõu ei mõjutaks seda ükski muu täiendav jõud ega moment. Kui tegemist on vahelduva jõuga katsetega, ei tohi rakendatava jõu suund ettenähtud suunast erineda rohkem kui 1° võrra. Pulseerivate ja staatiliste katsete korral peab nurk olema seatud suurima võimaliku jõu järgi. Selle punktiks on tavaliselt vaja liigendit jõu rakenduspunktis (st haakepunktis) ja sellest punktist piisavalt kaugel olevat teist liigendit.

2.2. Katse sagedus ei tohi ületada 35 Hz. Valitud sagedus peab olema hästi eristatud katsel kasutatavate vahendite, sh ka katseseadme resonantssagedustest. Asünkroonse katsetamise korral peab kahe jõukomponendi vaheline erinevus olema umbes 1–3 %. Terasest valmistatud haakeseadiste korral peab koormustsüklite arv olema 2 × 106. Muudest materjalidest kui terasest valmistatud haakeseadiste korral võib vajalik tsüklite arv olla suurem. Pragude katsetamiseks tuleb kasutada värvi läbitungimismeetodit või muud ekvivalentset meetodit.

2.3. Vahelduvate jõududega (jõukomponentidega) katsetamisel on keskmine jõu väärtus null. Pulseerivate katsete korral on katsejõud võrdne suurima rakendatava jõuga, minimaalne jõud võib olla kuni 5 % suurimast rakendatavast jõust, kui spetsiifilistes katsetingimustes ei ole märgitud teisiti.

2.4. Muude kui lõikes 4.2.3 nõutud spetsiaalsete staatiliste katsete korral peab katsejõudu rakendama sujuvalt ja kiiresti ning seda tuleb hoida vähemalt 60 sekundi jooksul.

2.5. Haakeseadised peavad tavaliselt katsetamisel olema katsestendile kinnitatud võimalikult jäigalt ja sellises asendis, kuidas need kinnitatakse sõidukile. Kinnitusseadmed peavad olema need, mille on kindlaks määranud tootja või paigaldaja haakeseadise kinnitamiseks sõidukile ja/või neil peavad olema samasugused mehaanilised omadused.

2.6. Eelistatavalt tuleks haakeseadiseid katsetada nende originaaltöötingimustes, nii, nagu need on ette nähtud teel kasutamiseks. Tootja taotlusel ja kokkuleppel tehnilise teenistusega võib haakeseadise elastsed osad neutraliseerida, kui seda nõuab katseprotseduur ja kui see ei mõjuta katse tulemusi ebarealistlikult. Elastsed osad, mis on ilmselt katsetamisel esinevatest kiirendustest üle kuumenenud, võib katse käigus asendada. Katsejõud tuleb rakendada spetsiaalsete vaherõngasteta seadmete abil.

3. VI LISA MÕISTED JA SÜMBOLID

Av = juhttelje mõjuv suurim lubatud teljekoormus (t)

C = kesktelghaagise mass (t) (vastavalt I lisa punktile 2.1.18)

D = väärtus D (kN) (I lisa punkt 2.1.18)

R = täishaagise mass (t) (I lisa punkt 2.1.18)

T = veduki mass (t) (I lisa punkt 2.1.18)

FA = staatiline tõstejõud (kN)

Fh = katsejõu sõiduki pikiteljesuunaline horisontaalne komponent (kN)

Fs = katsejõu vertikaalne komponent (kN)

Fq = katsejõu horisontaalne komponent, mis ei ole sõiduki pikiteljega samasuunaline (kN)

Fhs res = komponentide Fh ja Fs katse resultantjõud (kN)

Fhs res = komponentide Fh ja Fq katse resultantjõud (kN)

S = staatiline vertikaalkoormus (kg)

U = sadulhaakeseadisele mõjuv vertikaalkoormus (t)

V = väärtus V (kN) (I lisa punkt 2.1.19)

A = kesktelghaagise haakepunktile mõjuva vertikaalkiirenduse ekvivalent veduki tagatelje(telgede) vedrustusest sõltuvalt

e = pikisuunaline kaugus eemaldatava haakekuuli haakepunkti ja kinnituskohtade vertikaaltasandi vahel (mm) (vt joonised 22–25)

f = vertikaalne kaugus eemaldatava haakekuuli haakepunkti ja kinnituskohtade horisontaaltasandi vahel (mm) (vt joonised 21–25)

g = raskusjõust tingitud kiirendus, arvutuslikult 9,81 m/s2

l = teoreetiline veotiisli pikkus veorõnga keskme ja telgede keskme vahel (m)

n = kaugus veorõnga ja juhttelje keskjoone vahel (mm)

r = pöörderaadius (mm)

s = rööbe (mm)

x = kesktelghaagise laadimisala pikkus (m)

Märkused:

O = suurim jõud

U = minimaalne jõud

W = vahelduv

H = horisontaalne

S = vertikaalne

4. SPETSIAALSED KATSETINGIMUSED

4.1. Haakekuulid ja pukseerimiskonksud

4.1.1. Mehaanilised haakekuulide haakeseadised võivad kuuluda järgmistesse tüüpidesse: — üheosalised haakekuulid, mis sisaldavad eemaldatavate, kuid mittevahetatavate kuulidega seadmeid (vt joonis 20), — haakekuulid, mis koosnevad paljudest eemaldatavatest osadest (vt joonised 21, 22, 23), — pukseerimiskonksud (vt joonis 24).

4.1.2. Peamine katse on vahelduva katsejõuga kestvuskatse. Katsenäidised on haakekuul, haakekuuli kael ja sõidukile kinnitamiseks vajalikud kinnitused. Haakekuul ja pukseerimiskonksud peavad nende tööks ettenähtud asendis olema jäigalt kinnitatud katsestendile, millega on võimalik tekitada vahelduvat jõudu.

4.1.3. Haakekuuli ja pukseerimiskonksude kinnituskohtade asukohad määrab kindlaks tootja (vt VII lisa punkt 1.2).

4.1.4. Katsetele esitatud seadmed peavad olema koos kõikide selle juurde kuuluvate konstruktsiooniliste osadega, mis võivad mõjutada selle tugevust (nt pistikupesa plaat, mistahes markeering jne). Katseala lõpeb ankurdamis- või kinnituskohtades. Sõiduki tootja esitab haakeseadise kohta haakekuuli ja kinnituskohtade võrdlusjoonega seotud geomeetrilised asukohad ja need peavad kajastuma katseprotokollis. Veduki tootja peab haakeseadise tootjale esitama kogu vajaliku informatsiooni kõikide ankurdamispunktide suhteliste asukohtade kohta võrdlusjoone suhtes ja neid asukohti kasutatakse katsetel.

4.1.5. Katsestendile paigaldatud haakeseadist katsetatakse vahelduva koormuse suhtes koormustundlikul katsemasinal (näiteks resonaatoril). Katsekoormuseks peab olema vahelduv jõud, mis tuleb haakekuulile rakendada 15 ± 1° nurga all, nagu on näidatud joonistel 17 ja/või 18. Kui haakekuuli kese on vastavalt joonisele 19 kõrgemal võrdlusjoonega paralleelsest joonest, mis läbib kõrgeimaid kõige lähemal asuvaid kinnituskohti, tuleb katse teha nurga all α = -15 ± 1° (vt joonis 17). Kui haakekuuli kese on vastavalt joonisele 19 madalamal võrdlusjoonega paralleelsest joonest, mis läbib kõrgeimaid kõige lähemal asuvaid kinnituskohti, tuleb katse teha nurga all α = +15 ± 1° (vt joonis 18). Antud nurk on valitud selleks, et vaadelda vertikaalset staatilist ja dünaamilist koormust. Käesolev katsemeetod on kasutatav ainult staatilisel koormusel mitte rohkem kui Kui nõutakse staatilist koormust üle 120 × D, tuleb katsenurka suurendada 20 kraadini. Dünaamiline katse tuleb teha järgmise katsejõuga: Fhs res = ±0,6 D Joonis 17 I katsestend Joonis 18 II katsestend Joonis 19 Katsenurga kriteeriumid Joonis 20 Üks haakekuul

4.1.6. Seda katseprotseduuri saab erinevat tüüpi haakeseadiste korral (vt punkt 4.1.1) kasutada järgmiselt: 4.1.6.1. üheosalised haakekuulid, mis sisaldavad eemaldatavate, kuid mittevahetatavate kuulidega seadmeid (vt joonis 20). Joonisel 20 kujutatud haakeseadise tugevuskatse tehakse vastavalt punkti 4.1.5 nõuetele. 4.1.6.2. haakekuulid, mis sisaldavad eemaldatavaid osi. Eristatakse järgmisi kategooriaid: — pukseerimiskonks ja haakekuul (vt joonis 21), — ühise toega pukseerimiskonks ja haakekuul (vt joonis 22), — pukseerimiskonks ja haakekuul (vt joonis 23), — pukseerimiskonks ilma haakekuulita (vt joonis 24). Joonis 21 Pukseerimiskonks ja haakekuul Joonis 22 Ühise toega pukseerimiskonks ja haakekuul Joonis 23 Pukseerimiskonks ja haakekuul Joonis 24 Pukseerimiskonks Joonistel 21–23 kujutatud haakeseadise tugevuskatse tehakse vastavalt punkti 4.1.5 nõuetele. Katseprotokollis esitatakse mõõtmed e ja f koos ± 5 mm valmistamistolerantsiga. Pukseerimiskonksu katse (vt joonis 24) tehakse sellele paigaldatud (toestatud) haakekuuliga. Vaadeldakse ainult pukseerimiskonksule mõjuvaid jõudusid haakekuuli toe kinnituskohtade ja paigalduspindade vahel. Mõõtmed e ja f peab määrama haakeseadise tootja. 4.1.6.3. Eemaldatavatele ja vahetatavatele kuulpoltidele mõeldud haakeseadised, mille mõõtmed e ja f on varieeruvad. 4.1.6.3.1. Selliste pukseerimiskonksude (näidatud joonisel 25) tugevuskatsed tehakse vastavalt punkti 4.1.5 nõuetele. 4.1.6.3.2. Kui tootja ja tehniline teenistus on kokkuleppeliselt määranud halvima võimaliku konfiguratsiooni, siis piisab ainult selle konfiguratsiooniga katsetamisest. Muudel juhtudel tuleb lihtsustatud korras teha katseid haakekuuli erinevate asukohtadega vastavalt punktile 4.1.6.3.3. 4.1.6.3.3. Lihtsustatud korras katsetamisel peab väärtus f jääma määratletud väärtuste fmin ja fmax vahele, mis ei ületa 100 mm. Haakekuul peab oma toest olema 130 mm kaugusel (emax). Et katta kõiki kuulpoldi võimalikke asukohti alal, mis on määratud horisontaalse kaugusega paigaldamispinnast ja vertikaalvahemikuga f (fmin kuni fmax), tuleb katsetada kahte seadet: — ühte, millel on haakekuul ülemises (fmax) ja — teist, millel on haakekuul alumises (fmin) asendis. Kui haakekuuli võimalike asendite ala on jagatud võrdlusjoonega paralleelse joonega (vt joonis 25c), siis on katsenurgad: — α haakekuuli ülemise asendi korral ja + α haakekuuli asendi korral allpool seda võrdlusjoont (võrrelda joonisega 19). a) fmax katsenurgad allpool võrdlusjoonega paralleelset joont: + α Joonis 25a Pukseerimiskonks ja tugi erinevate haakekuuli asukohtade korral b) fmin katsenurgad ülevalpool võrdlusjoonega paralleelset joont: -α Joonis 25b Pukseerimiskonks ja tugi erinevate haakekuuli asukohtade korral c) fmax ülevalpool võrdlusjoonega paralleelset joont fmin allpool võrdlusjoonega paralleelset joont katsenurgad: + α ja - α Joonis 25c Pukseerimiskonks ja tugi erinevate haakekuuli asukohtade korral

4.2. HAAKEPEAD

4.2.1. Põhiline katse on vahelduva katsejõuga kestvuskatse ja staatiline katse (tõstekatse), mis tehakse kõikide katsenäidistega.

4.2.2. Dünaamiline katse tuleb teha koos sobiva tugevusega haakekuuliga klassist A. Katsestendile tuleb haakekuul ja haakepea kinnitada vastavalt tootja poolt esitatud juhistele ning viisil, mis vastab nende kinnitamisele sõidukile. Peale katsejõu ei tohi näidiseid mõjutada ükski täiendav jõud. Katsejõudu tuleb rakendada kuulpoldi keset läbiva joone suunas ja seda tuleb 15° nurga all suunata taha ja allapoole (vt joonis 26). Kestvuskatse tuleb katsenäidisele teha järgmise katsejõuga: Fhs res w = 0,6 D Joonis 26 Dünaamiline katse

4.2.3. Samuti tuleb teha staatiline tõstekatse. Katsetamisel kasutatava haakekuuli läbimõõt peab olema jäljendamaks kulunud kuulpolti. Tõstejõudu FA tuleb sujuvalt ja kiiresti suurendada väärtuseni ja sellisena hoida 10 sekundi jooksul (vt joonis 27). Haakepea ei tohi haakekuulist eralduda ja sellel tohi ilmneda mingeid püsivaid deformatsioone, mis võiksid mõjutada selle töökõlblikkust. Joonis 27 Tõstekatse

4.3. Veotiisli haakeseadised ja veotalad

4.3.1. Katsenäidisele tuleb teha kestvuskatse. Haakeseadis peab olema varustatud kõikide sõidukile ühendamiseks tarvilike kinnitustega. Kõik veotiisli haakeseadise ja sõiduki raami vahele jäävad seadmed (st veotala) peavad olema katsetatud samade jõududega kui haakeseadiski. Standardsete veotiisli haakeseadiste punktiks mõeldud veotalade katsetamisel tuleb vertikaalkoormust rakendada pikisuunalisele kaugusele kinnituskohtade vertikaaltasandist, mis on võrdne vastava standardse haakeseadise asukohaga.

4.3.2. Haakeseadised liigendiga veotiislitele (S = 0) Dünaamiline katsetamine tuleb teha horisontaalsuunalise vahelduva jõuga Fhw = 0,6 D, mis on rakendatud maapinnaga paralleelsele joonele ja veopoldi keset läbivale veduki keskpikitasandile.

4.3.3. Veotiisli haakeseadised kasutamiseks kesktelghaagistega (S > 0). 4.3.3.1. Kesktelghaagised täismassiga kuni 3,5 tonni (k.a) Veotiisli haakeseadiseid, mis on mõeldud kasutamiseks kuni 3,5 t täismassiga (k.a) kesktelghaagistega, tuleb vastavalt käesoleva lisa punktis 4.1 kirjeldatud viisile katsetada samuti kui haakekuule ja pukseerimiskonkse. 4.3.3.2. Kesktelghaagised täismassiga üle 3,5 tonni Asünkroonsel kestvuskatsel rakendatakse näidisele horisontaal- ja vertikaalsuunalist katsekoormust. Kasutatav horisontaalne joon peab olema veduki keskpikitasandil maapinnaga paralleelsel joonel ja läbima veopoldi keset. Kasutatav vertikaalne joon peab olema veduki keskpikitasandil maapinnaga risti ja läbima veopoldi keset (vt joonis 28). Veotiisli haakeseadise ja veorõnga katsestendiga kinnitamise vahendid peavad olema sellised, mis vastavalt tootja poolt esitatud juhistele, mis on mõeldud nende kinnitamiseks sõidukile. Haakepunktile tuleb rakendada järgmisi katsekoormuseid



Katsekoormus Keskmine väärtus (kN) Amplituud (kN) Horisontaalkoormus 0 ± 0,6 D Vertikaalkoormus g S1000 ± 0,6 V Katsejõud on vertikaalse ja horisontaalse komponendi geomeetriline summa. See on saavutatav joonise 28 kohase katsestendi konfiguratsiooniga. Vertikaalsed ja horisontaalsed komponendid peavad olema sinusoidi kujuga ja neid tuleb rakendada asünkroonselt, kusjuures nende sageduste erinevus peab jääma vahemikku 1–3 % nii, et resultantjõud moodustuksid igas suunas.

4.3.4. Veopoldi lukusti staatiline katse Veotiisli haakeseadiste korral on vaja katsetada ka sulgurit ja kõiki lukustusseadmeid, rakendades neile avamise suunas 0,25 D staatilist jõudu. Katse ei tohi põhjustada sulguri avanemist ega mistahes kahjustusi. Silindrikujuliste veopoltide korral piisab 0,1 D katsejõust. Joonis 28 Katsestend veotiisli haakeseadisele (näidis)

4.4. Veorõngad

4.4.1. Veorõngad peavad läbima samasuguse dünaamilise katse nagu veotiisli haakeseadisedki. Veorõngastele, mida kasutatakse ainult liigendiga, vaba vertikaalsuunalist liikumist võimaldava veotiisliga varustatud haagiste korral, rakendatakse punktile 4.3.2 vastavat vahelduvat jõudu. Kesktelghaagiste korral kasutatavad veorõngad peavad läbima samad katsed nagu haakekuulid (punkt 4.2), kui haagise mass C on kuni 3,5 tonni (k.a), ja samad katsed nagu veotiisli haakeseadised (punkt 4.3.3.2), kui kesktelghaagise mass C ületab 3,5 tonni.

4.4.2. Veorõngaid tuleb katsetada sellisel viisil, et vahelduv jõud kanduks ka osadele, mida kasutatakse veorõnga kinnitamiseks veotiislile. Kõik elastsed vahedetailid tuleb fikseerida.

4.5. Veotiislid

4.5.1. Veotiislid tuleb katsetada veosilmadega sarnasel viisil (vt peatükk 4.4). Tehniline teenistus võib loobuda tugevuskatsetamisest, kui osade lihtne konstruktsioon võimaldab teoreetilise tugevuskontrolli. Katsejõudude iseloom veotiisli teoreetiliseks kontrolliks kesktelghaagistele täismassiga C kuni 3,5 tonnini kaasa arvatud võetakse standardi ISO 7641/1 (1983) järgi. Katsejõudude iseloom veotiislite teoreetiliseks kontrollimiseks kesktelghaagistele täismassiga C üle 3,5 tonni tuleb arvutada alljärgnevalt: kus jõuamplituud V on sama mis on toodud I lisa punktis 2.1.19. Vastavalt kavandatud koormusele tekkivad suurimad lubatud pinged haagistele täismassiga C üle 3,5 tonni peavad olema vastavuses paragrahviga 5.3 ISO 7641/1 standardi järgi. Tugevduseta veotiislitel (sh kaarühendusega) ja täishaagiste veotiislitel tuleb arvesse võtta horisontaalsuunalist jõukomponenti Fhp = 1,0 x D.

4.5.2. Täishaagiste vertikaalsuunas vaba liikumist omavate veotiislite katsetamisel tuleb lisaks väsimuskatsele või tugevuse teoreetilisele määramisele katsetada neid ka nõtkumistakistusele kas teoreetiliselt kavandatud jõuga 3,0 D või teha nõtkumistest koormusel 3,0 x D. Teoreetilise arvutuse korral peavad lubatavad pinged vastama paragrahvile 5.3 standardi ISO 7641/1 järgi.

4.5.3. Juhttelje korral tuleb nõtkumistakistus määrata teoeetiliste arvutustega või nõtkumiskatse abil. Haakepunkti keskmesse tuleb suunata horisontaalsuunaline staatiline külgjõud. Selle jõu tugevus valitakse selline, et umbes esitelje keskmesse rakendub moment 0,6 x Av x g (kNm). Lubatud pinged peavad vastama ISO 7641/1 standardi paragrahvile 5.3.

4.6. Sadulhaakeseadised

4.6.1. Põhilised tugevuskatsed on dünaamiline katse ja staatiline katse (tõstekatse). Poolhaagiste aktiivseks roolimiseks ettenähtud sadulhaakeseadised peavad läbima täiendava staatilise katse (paindumiskatse). Katsetamisel peab sadulhaakeseadis olema varustatud kõikide sõidukile kinnitamiseks vajalike kinnitusdetailidega. Kinnitusviis peab olema identne sellega, mida kasutatakse hiljem selle sõidukile kinnitamiseks.

4.6.2. Staatilised katsed 4.6.2.1. Standardseid sadulhaakeseadiseid, mis on ette nähtud roolimiskiilude või samasuguste seadmete punktiks poolhaagiste aktiivseks roolimiseks (vt V lisa punkt 7.9) tuleb staatilise nõtkumiskatse abil katsetada piisava tugevuse suhtes roolimisseadme mõjuulatuses, rakendades samaaegselt sadulhaakeseadisele mõjuvat koormust. Suurimat lubatud sadulhaakeseadisele mõjuvat koormust U tuleb tööasendis haakeseadisele rakendada vertikaalselt piisavalt suure jäiga plaadi abil, mis kataks terve haakeseadise. Rakendatud koormuse resultantjõud peab läbima sadulhaakeseadise horisontaalse liigendi keset. Samaaegselt tuleb veopoldi juhiku servadele rakendada horisontaalset külgjõudu, mis kujutab endast poolhaagise aktiivseks roolimiseks vajaminevat jõudu. Selle külgjõu suurus ja mõjusuund tuleb valida selliselt, et umbes veopoldi keskmele rakenduks 0,75 m X D jõumoment. Momenti tuleks rakendada jõu abil, mis mõjub 0,5 m pikkusele tõstekangile. Lubatud on nimimõõtmetest kuni 0,5 % püsiv (plastne) deformatsioon. Ühtegi pragunemist ei tohi olla. 4.6.2.2. Kõikidele sadulhaakeseadistele tuleb teha staatiline tõstekatse. Kuni tõstejõuni F A = g · U ei tohi haakeseadise plaat püsivalt painduda rohkem kui 0,2 % oma laiusest. Klassi G 50 standardsete sadulhaakeseadiste või sellega sarnaste haakeseadiste korral sama veopoldi läbimõõdu punktiks ei tohi veopolt haakeseadisest eralduda, kui rakendatakse tõstejõudu F A = g · 2,5 · U Jõudu tuleb rakendada kangi abil, mis on ühest otsast haakeseadise plaadile kinnitatud ja mida tõstetakse teisest otsast veopoldi keskmest 1,0–1,5 m kaugusel (vt joonis 29). Tõstekang peab olema 90° nurga all veopoldi haakeseadisesse sisenemise suunaga. Kui halvim võimalik olukord on ilmselt selge, tuleb katsed teha selle halvima olukorraga. Kui halvim võimalik olukord ei ole selgelt määratav, otsustab tehniline teenistus, kuidas katseid teha. Katseid teistes asendites ei nõuta. Joonis 29 Sadulhaakeseadise tõstekatse

4.6.3. Dünaamiline katse Katsestendil tuleb sadulhaakeseadisele rakendada vahelduvat koormust (asünkroonne dünaamiline katse), kus nii horisontaalsed kui ka vertikaalsed pulseerivad jõud peavad mõjuma samaaegselt. 4.6.3.1. Kui sadulhaakeseadis ei ole ette nähtud poolhaagiste aktiivseks roolimiseks, tuleb kasutada järgmisi katsejõudusid:



Horisontaalsuunas: Fhw = ± 0.6 · D Vertikaalsuunas: FsO = g · 1.2 · U FsU = g · 0.4 · U Neid kahte jõudu tuleb rakendada sõiduki keskpikitasandile, kusjuures FsO ja FsU peavad läbima haakeseadise liigendi keset. Vertikaalsuunalised jõud FsO ja FsU peavad vahelduma vahemikus + 1,2 · U a + 0,4 · U ja horisontaalsuunaline jõud vahemikus + 0,6 · D a – 0,6 · D. 4.6.3.2. Kui sadulhaakeseadis on ette nähtud poolhaagiste aktiivseks roolimiseks, tuleb kasutada järgmisi katsejõudusid: Horisontaalsuunaline : F hw = ± 0,675 · D Vertikaalsuunaline : FsO ja FsU vastavalt punktile 4.6.3.1 Jõudude mõjusuunad on näidatud punktis 4.6.3.1. 4.6.3.3. Sadulhaakeseadise dünaamilise katse punktiks tuleb haakeseadise plaadi ja haagise plaadi vahele paigaldada sobivat määrdeainet nii, et oleks tagatud suurim hõõrdetegur μ = 0,15.

4.7. Sadulhaakeseadise kinnitusplaadid

Kinnitusplaatidele tuleb korralikult rakendada punktis 4.6.3 kirjeldatud sadulhaakeseadise dünaamilist katset ja punktis 4.6.2 kirjeldatud staatilist katset. Kinnitusplaatide korral piisab ainult ühele küljele tehtud tõstmiskatsest. Katse peab baseeruma haakeseadise suurimal määratud paigalduskõrgusel, kinnitusplaadi konstruktsiooni suurimal määratud laiusel ja väikseimal määratud pikkusel. Kui kinnitusplaat on kitsam ja/või pikem ning selle kogukõrgus on madalam, kuid mis muidu on identne juba katse läbinud konstruktsiooniga, siis ei ole katse sooritamine vajalik.

4.8. Poolhaagiste sadulhaakeseadise veopoldid

4.8.1. Näidisele tuleb katsestendil teha dünaamiline vahelduva koormusega katse. Veopoldi katset ei tohi ühendada sadulhaakeseadise katsega. Katse tuleb sooritada nii, et koormus mõjuks ka kinnitustele, mida on vaja veopoldi kinnitamiseks poolhaagisele.

4.8.2. Tööasendis veopoldile tuleb teha dünaamiline katse, milles rakendatakse horisontaalset jõudu F hw = ± 0,6 · D. Rakendatud jõud peab läbima 50,8 mm läbimõõduga klassi H 50 veopoldi (vt V lisa joonis 16) väikseima läbimõõduga silindrilise osa keset.









VII LISA

NÕUDED SÕIDUKITÜÜBI TÜÜBIKINNITUSE KOHTA SEOSES SELLELE SÕIDUKILE VABATAHTLIKULT KINNITATAVATE MEHAANILISTE HAAKESEADISTEGA

1. ÜLDNÕUDED

1.1. Sõiduki tootja määrab, millist tüüpi ja klassi haakeseadiseid võib sõidukitüübile paigaldada, esitades väärtused D, V, ( 7 ) S või U (vajadusel), mis põhinevad sõidukitüübi konstruktsioonil koos kasutamiseks ettenähtud haakeseadise (haakeseadiste) tüübiga/tüüpidega. Vastavalt käesolevale direktiivile kinnitatud haakeseadiste omadused D, V, S või U peavad olema kõnesolevate kombinatsioonide kohta esitatud omadustega võrdsed või neist suuremad.

1.2. Haakeseadis tuleb sõidukitüübile kinnitada vastavalt sõiduki tootja poolt esitatud paigaldusjuhendile, mille on heaks kiitnud haakeseadise tootja ja tehnilise teenistus. Sõiduki tootja määrab sõidukitüübi haakeseadisele kindlaks sobivad kinnituskohad ja vajadusel ka antud spetsiifilisele sõidukitüübile paigaldatavad pukseerimiskonksud, kinnitusplaadid jms.

1.3. Üle 3,5 t täismassiga haagiste kinnitamiseks võib kasutada ainult mootorsõidukite külge automaatset haakimist võimaldavaid automaathaakeseadiseid.

1.4. Klasside B, D, E ja H haakeseadiste kinnitamisel haagisele tuleb väärtuse D arvutamiseks veduki suurima massi T väärtuseks arvestada 32 tonni. Kui haakeseadise väärtus D ei ole piisav väärtuse punktiks T = 32 tonni, peab sellest tuleneva piirangu veduki massile T või autorongi massile märkima haagisele antaval sõiduki EMÜ tüübikinnitustunnistusele (lisa IX).

2. ERINÕUDED

2.1. Haakekuulide ja pukseerimiskonksude paigaldamine

2.1.1. Haakekuulid ja pukseerimiskonksud tuleb paigaldada M1-kategooria sõidukitele, alla 3,5 t M2-kategooria sõidukitele ja N1-kategooria sõidukitele viisil, mis tagaks joonisel 30 esitatud kliirensi ja kõrguse mõõtmed. Vastavalt direktiivi 92/53/EMÜ II lisale ei kohaldata käesolevat nõuet maastikusõidukite suhtes. Joonis 30 Varuruum haakekuulide punktiks Esitamata detailid tuleb valida sobivalt. Mõõtmed ja nurgad tuleb kontrollida sobivate mõõteriistadega.

2.1.2. Sõiduki tootja peab esitama haakekuulide ja pukseerimiskonksude paigaldusjuhendid ning märkima, kas kinnitusalas on vaja mingisuguseid tugevdusi.

2.1.3. Haakekuuli peab olema võimalik haakida ja lahti haakida, kui haakekuuli pikitelg on haagitava seadme keskjoone suhtes nurga all: a) horisontaalselt β = 60° paremale või vasakule (vt joonis 30); b) vertikaalselt α = 10° üles või alla (vt joonis 30); c) pööratud teljesihis 10° paremale või vasakule.

2.1.4. Kinnitatud haakekuul ei tohi varjata tagumise registreerimisnumbri kohta või nähtavust, vastasel korral peab haakekuul olema eemaldatav ilma eriliste tööriistadeta.

2.2. Haakepeade paigaldamine

2.2.1. Klassi B haakepead on ette nähtud haagistele täismassiga kuni 3,5 tonni (k.a). Horisontaalasendis suurima lubatud teljekoormuseni koormatud haagise korral tuleb haakepead paigaldada nii, et haagise haakepunkt oleks 430 ± 35 mm kõrgemal horisontaaltasandist, millel haagise rattad asuvad (vt joonis 31). Haagiselamute ja kaubaveohaagiste korral peetakse haagise horisontaalasendiks seda, kui põrand või laadimispind on horisontaalne. Kui haagisel puudub selline võrdluspind (nt paadiveohaagised vms), peab haagise tootja esitama vastava võrdlusjoone, mis määratleb horisontaalasendi. Kõrgusnõuet kohaldatakse ainult haagiste suhtes, mis on ette nähtud ühendamiseks punktis 2.1.1 märgitud sõidukitega.

2.2.2. Haakepeasid peab olema võimalik ohutult käsitseda joonisel 30 esitatud haakekuuli vabas liikumisruumis. Joonis 31 Haakepea kinnituskõrgus

2.3. Veotiisli haakeseadiste ja kinnitusplokkide paigaldamine

2.3.1. Standardsete veotiisli haakeseadiste kinnitusmõõtmed

Kui standardsed haakeseadisetüübid on ette nähtud paigaldamiseks sõidukitüübile, siis peavad sõiduki kinnitusmõõtmed vastama joonisel 32 ja tabelis 8 esitatud mõõtmetele.

Joonis 32

Standardsete veotiisli haakeseadiste kinnitusmõõtmed (vt tabel 8)

2.3.2. Vajadus kaugjuhitavate haakeseadiste järele

Kui täitmata on üks või mitu järgmistest reeglitest, mis on seotud lihtsa ja ohutu kasutamise (punkt 2.3.3), ligipääsetavuse (punkt 2.3.4) või käsikangi kaugusega (punkt 2.3.5), siis tuleb kasutada V lisa punktis 10.3 kirjeldatud kaugjuhtimisseadmega haakeseadist.

2.3.3. Haakeseadise lihtne ja ohutu kasutamine

Veotiisli haakeseadised tuleb sõidukile kinnitada nii, et neid oleks lihtne ja ohutu käsitseda.

Lisaks avamisfunktsioonile (ja vajadusel sulgemisele) peab selles sisalduma ka veopoldi suletud ja lukustatud asendit näitava tunnuse kontrollimine (nii vaadates kui ka katsudes).

Piirkonnas, kus haakeseadist käsitsev inimene peab seisma, ei tohi olla konstruktsioonist tulenevaid kohti, mis võiksid tekitada vigastusi (näiteks teravaid servi, nurki vms), või need peavad olema kaitstud nii, et vigastus oleks ebatõenäoline.

Väljumist sellest alast ei tohi kummaltki küljelt takistada ega piirata ükski kinnitatud objekt.

Ükski allasõidutõke ei tohi inimest takistada haakeseadise käsitsemiseks sobiva asendi võtmisel.

2.3.4. Ligipääsetavus

Kaugus veopoldi keskmest sõiduki kere tagumise ääreni ei tohi ületada 420 mm.

Kui suudetakse tõestada, et seda on tehniliselt vaja, siis võib antud 420 mm kaugust siiski ületada:

1. kauguseni kuni 650 mm kallurite või taha paigaldatud varustusega sõidukite korral;

2. kauguseni kuni 1 320 mm, kui takistusteta kõrgus on vähemalt 1 150 mm;

3. vähemalt kahe laadimistasapinnaga autohaagiste korral, kui tavalisel transportsõidul ei lahutata vedukit ja haagist üksteisest,

eeldades, et seejuures ei mõjutata lihtsat ja ohutut veotiisli haakeseadise käsitsemist.

2.3.5. Käsikangi kaugus

Veotiisli haakeseadiste ohutuks käsitsemiseks peab käsikangi ümber olema piisavalt vaba ruumi.

Joonisel 33 esitatud kaugust peetakse piisavaks. Kui sõidukitüübiga ühendamiseks on ette nähtud erinevaid standardsete veotiisli haakeseadiste tüüpe, peab kaugus olema selline, et nõuded oleksid täidetud mõõtmetelt V lisa punktis 3 esitatud suurima sobiva klassi haakeseadise korral.

Mõõtmeid peetakse sobivateks ka veotiisli haakeseadise korral, mille käsikangid on suunatud alla või mille konstruktsioon on erinev.

Kaugus tuleb säilitada ka V lisa punktis 3.6 määratud haakimise ja lahtihaakimise minimaalse nurga piirides.

2.3.6. Veotiisli haakeseadise vaba liikumisulatus

Sõidukile kinnitatud veotiisli haakeseadis peab kõikidest teistest sõiduki osadest olema vähemalt 10 mm kaugusel, arvestades kõikide võimalike geomeetriliste asenditega, mis vastavad V lisale.

Kui sõidukitüübiga ühendamiseks on ette nähtud erinevaid standardsete veotiisli haakeseadiste tüüpe, peab kaugus olema selline, et nõuded oleksid täidetud mõõtmetelt V lisa punktis 3 esitatud suurima sobiva klassi haakeseadise korral.

2.3.7. Vertikaalset pöörlemist võimaldava spetsiaalse liigendiga veotiisli haakeseadiste tunnustatavus (vt joonis 6)

Haakseadmed, millel on silindriline sõrm ja mis saavutavad veorõnga vertikaalse pöörlemise spetsiaalse liigendi abil, on lubatud ainult juhtudel, kui suudetakse tõestada tehniline vajalikkus. Selline on olukord näiteks tahakallutavate kallurite korral, kui haakepea peab olema liigendiga, või raskeveol kasutatava haakeseadise korral, millel on tugevuse tagamiseks vaja kasutada silindrilist veopolti.







TABEL 8 Standardsete veotiisli haakeseadiste kinnitusmõõtmed C 50-1 C 50-2 C 50-3 C 50-4 C 50-5 C 50-6 Märkused e1 83 120 140 160 ± 0,5 e2 56 55 80 100 ± 0,5 d1 — 54 75 85 95 + 1/-0,5 d2 10,5 15 17 21 H13 T — 15 20 35 35 35 ülemmäär F 120 165 190 210 alammäär G 95 100 130 150 alammäär L1 — 200 300 400 alammäär

Joonis 33

Käsikangi kaugus

2.4. Veorõngaste ja veotiislite paigaldamine haagistele.

2.4.1. Kui veorõngale langev vertikaalkoormus ületab täismassiga ühtlaselt koormatud haagise korral 50 kg, peavad kesktelghaagiste veotiislid olema varustatud reguleeritava kõrgusega tugiseadmetega.

2.4.2. Veorõngaste ja veotiislite kinnitamisel rohkem kui ühe teljega kesktelghaagistele, mille täismass C ületab 3,5 tonni, peavad need olema varustatud seadmetega teljekoormuse jagamiseks.

2.5. Sadulhaakeseadiste, kinnitusplaatide ja veopoltide paigaldamine sõidukitele.

2.5.1. Klassi G 50 sadulhaakeseadiseid ei tohi kinnitada vahetult sõiduki raamile, välja arvatud juhul, kui seda lubab sõiduki tootja. Need tuleb sõidukile kinnitada kinnitusplaatide abil, kusjuures tuleb järgida sõiduki või haakeseadise tootja poolt määratud paigaldusjuhendeid.

2.5.2. Poolhaagised peavad olema varustatud tugirullide või muu varustusega, mis võimaldaks poolhaagise lahtihaakimist ja selle parkimist. Kui poolhaagised on varustatud selliselt, et haakeseadise ühendus, elektri- ja pidurisüsteemid aktiveeritakse automaatselt, peavad haagistel olema tugirullid, mis tõusevad pärast poolhaagise vedukiga haakimist automaatselt maapinnalt üles.

2.5.3. Sadulhaakeseadise veopoldi kinnitamine poolhaagise kinnitusplaadile peab toimuma vastavalt sõiduki või haakeseadise tootja juhenditele.

2.5.4. Kui poolhaagis on varustatud roolimiskiiluga, peab see vastama V lisa punktides 7.9.1 ja 7.9.2 esitatud nõuetele.









VIII LISA









IX LISA

NÄIDIS

[suurim formaat A4 (210 x 297 mm)]

EMÜ TÜÜBIKINNITUSTUNNISTUS









I liide