02006X1227(03) — ET — 27.12.2006 — 000.001

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu





Parandatud:









▼B

▼C1

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni eeskiri nr 107 – M2- ja M3-kategooria sõidukite tüübikinnitust käsitlevad ühtsed sätted seoses nimetatud sõidukite üldehitusega

1. versioon

Sisaldab kõiki kehtivaid tekste kuni:

Eeskirja muudatuste seeria 01 – jõustumiskuupäev 12. august 2004

1. parandus – 19.10.2004

2. parandus – 25.01.2006

1. REGULEERIMISALA

1.1. Eeskirja kohaldatakse kõigi M2- või M3-kategooria ühekorruseliste, kahekorruseliste, jäikraamiga või liigendraamiga sõidukite suhtes ( 1 ).

1.2. Eeskirja nõudeid ei kohaldata järgmiste sõidukite suhtes:

1.2.1. sõidukid, mida kasutatakse isikute vedamiseks, kelle suhtes rakendatakse turvameetmeid, näiteks vangid;

1.2.2. vigastatud või haigete inimeste veoks projekteeritud sõidukid (kiirabiautod);

1.2.3. maastikuautod;

1.2.4. spetsiaalselt koolilaste veoks projekteeritud sõidukid.

1.3. Eeskirja nõudeid kohaldatakse järgmiste sõidukite suhtes ainult niivõrd, kuivõrd need haakuvad sõidukite kavandatud kasutuse ja funktsiooniga:

1.3.1. politsei, turvateenistuse ja relvajõudude tarbeks projekteeritud sõidukid;

1.3.2. sõidukid, mis on mõeldud sõidu ajal kuni kaheksa sõitja (lisaks juhile) vedamiseks, kuid milles on lisaks ka ainult sõiduki seismise ajal kasutatavaid istekohti. Näiteks liikuvad raamatukogud, mobiilsed kirikud ja kliinikud. Sõidu ajal kasutatavad istmed peavad sellistes sõidukites olema kasutajate jaoks selgelt tähistatud.

2. MÕISTED

Eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

2.1. Sõiduk – kõik punktis 1 määratletud reguleerimisalasse kuuluvad M2- või M3-kategooria mootorsõidukid.

2.1.1. Sõidukid, mis mahutavad lisaks juhile rohkem kui 22 sõitjat, on jagatud kolme klassi:

2.1.1.1. I klass – seisukohtadega sõidukid, kus on võimalik sõitjate elav liikumine.

2.1.1.2. II klass – peamiselt istuvate sõitjate veoks ette nähtud sõidukid, milles on võimalik vedada seisvaid sõitjaid istmetevahelises käigus või alal, mis ei ole suurem kui kahe topeltistme jaoks vajalik pind.

2.1.1.3. III klass – sõidukid ainult istuvate sõitjate veoks.

2.1.1.4. Sõiduk võib korraga kuuluda rohkem kui ühte klassi. Sel juhul võidakse sõidukile anda tüübikinnitus iga klassi kohta, millele sõiduk vastab.

2.1.2. Sõidukid, mis mahutavad lisaks juhile veel kuni 22 sõitjat, on jagatud kahte klassi:

2.1.2.1. A-klass – sõidukid seisvate sõitjate veoks; sellesse klassi kuuluvas sõidukis on istmed ja veoks määratud seisukohad.

2.1.2.2. B-klass – sõidukid, mis ei ole konstrueeritud seisvate sõitjate veoks. Sellesse klassi kuuluvates sõidukites ei ole seisukohti.

2.1.3. Liigendsõiduk – sõiduk, mis koosneb kahest või enamast jäigast üksteise suhtes liikuvast sektsioonist; selleks et sõitjad saaksid sektsioonide vahel vabalt liikuda, on kõigi sektsioonide sõitjateruumid omavahel ühendatud. Jäigad sektsioonid on omavahel püsivalt ühendatud ning neid saab üksteisest eraldada seadmetega, mida tavaliselt kasutatakse vaid töökojas.

2.1.3.1. Kahekorruseline liigendsõiduk – sõiduk, mis koosneb kahest või enamast jäigast üksteise suhtes liikuvast osast; selleks et sõitjad saaksid osade vahel vabalt liikuda, on kõigi osade sõitjateruumid omavahel vähemalt ühel korrusel ühendatud. Jäigad osad on omavahel püsivalt ühendatud ning neid saab üksteisest eraldada seadmetega, mida tavaliselt kasutatakse vaid töökojas.

2.1.4. Madala põrandaga buss – I, II või A-klassi sõiduk, millel vähemalt 35 protsendil seisvate sõitjate alast (liigendbusside korral sõiduki eesmisest osast või kahekorruseliste busside korral alumisest korrusest) on astmeteta tasapind, kus on juurdepääs vähemalt ühele teenindusuksele.

2.1.5. Kere – iseseisev tehniline üksus, mis hõlmab sõiduki kogu seesmist ja välimist seadmestikku.

2.1.6. Kahekorruseline sõiduk – sõiduk, kus sõitjakohad asuvad vähemalt osaliselt kahel üksteise kohal paikneval korrusel ja mille ülemisel korrusel ei ole seisukohti.

2.1.7. Iseseisev tehniline üksus – sõiduki osana konstrueeritud seade, millele võib tüübikinnituse anda eraldi, ent ainult seoses ühe või enama kindlaksmääratud sõidukitüübiga.

2.2. Tüübi (tüüpide) mõiste

2.2.1. Sõiduki tüüp – sõidukid, mis ei erine üksteisest järgmistes olulistes punktides:

a) kere tootja;

b) runga (šassii) tootja;

c) sõiduki kontseptsioon (> 22 sõitjat või ≤ 22 sõitjat);

d) kere kontseptsioon (ühe- või kahekorruseline, liigendiga, madala põrandaga);

e) kere tüüp, kui kere on saanud tüübikinnituse iseseisva tehnilise üksusena.

2.2.2. Kere tüüp – kere kategooriad, mis tüübikinnituse saamiseks iseseisva tehnilise üksusena ei erine üksteisest oluliselt järgmistes punktides:

a) kere tootja;

b) sõiduki kontseptsioon (> 22 sõitjat või ≤ 22 sõitjat);

c) kere kontseptsioon (ühe- või kahekorruseline, liigendiga, madala põrandaga);

d) täisvarustuses sõiduki kere mass, lubatud kõikumine 10 %;

e) kindlaksmääratud sõidukitüübid, millele asjakohast tüüpi keret võib paigaldada.

2.3. Sõiduki või iseseisva tehnilise üksuse tüübikinnitus – punktis 2.2 määratletud sõiduki või kere tüübikinnitus nende käesolevas eeskirjas täpsustatud konstruktsioonilisi iseärasusi silmas pidades.

2.4. Pealisehitus – kere osa, mis annab sõidukile tugevuse ümberpaiskumise puhuks.

2.5. Teenindusuks – sõitjate uks, mida kasutatakse tavaolukorras ja mille avamiseks juht ei pea oma kohalt tõusma.

2.6. Kahe poolega uks – kaht juurdepääsu võimaldav või samaväärne uks.

2.7. Liuguks – uks, mida saab avada ja sulgeda, nihutades seda mööda ühte või mitut sirget või peaaegu sirget siini.

2.8. Avariiuks – uks sõitjate väljumiseks erandjuhtudel, eeskätt avariiolukorras.

2.9. Avariiaken – aken, mis ei tarvitse olla klaasitud, sõitjate väljumiseks avariiolukorras.

2.10. Kahe- või mitmeosaline aken – avariiaken, mis mõttelise joonega (joontega) (või tasandiga, tasanditega) kaheks või enamaks osaks jaotatuna vastab iga osa mõõtmete ja juurdepääsuvõimaluste poolest tavalise avariiakna nõuetele.

2.11. Avariiluuk – ava laes või põrandas, mis on määratud sõitjate väljapääsuks avariiolukorras.

2.12. Avariiväljapääs – avariiuks, avariiaken või avariiluuk.

2.13. Väljapääs – teenindusuks, ühendustrepp, pooltrepp või avariiväljapääs.

2.14. Põrand või korrus – sõiduki kere osa, mille pealispinnale toetuvad seisvate sõitjate, istuvate sõitjate, juhi ja meeskonnaliikmete jalad ning millel võivad olla istmekinnitused.

2.15. Istmetevaheline käik – ala, mis võimaldab sõitjatel liikuda ühelt istmelt või ühest istmereast mõne teise istme või istmereani või sõitjate teenindusukse juurdepääsuteeni, ühendustrepini või seisvate sõitjate alani. See ei hõlma:

2.15.1. istme ees olevat 300 mm laiust ala; välja arvatud juhul, kui istmed on külgsuunas paigutatud rattakoobaste kohale – siis võib nimetatud ala laiust vähendada 225 millimeetrini;

2.15.2. ruumi astmelaua või trepi kohal või

2.15.3. ruumi, mis võimaldab juurdepääsu ainult ühele istmele või istmereale, vastamisi paigutatud istmetele või istmereale.

2.16. Juurdepääsutee – sõitjate teenindusukse juurest algav ala kuni ülemise astme (istmetevahelise käigu äär), ühendustrepi või pooltrepi välimise servani. Kui ukse juures astmed puuduvad, peetakse juurdepääsuteeks 3. lisa punkti 7.7.1. kohaselt mõõdetavat ala, mis lõpeb algasendis oleva uksepaneeli siseküljest 300 mm kaugusel.

2.17. Juhiruum – ruum, mis on mõeldud kasutamiseks ainult juhile (välja arvatud avariiolukorras) ja milles on juhiiste, rool, juhtseadmed, näidikud ja muud sõiduki juhtimiseks ning käitamiseks vajalikud seadmed.

2.18. Sõidukorras sõiduki tühimass – sõidukorras koormata sõiduki kere ja haakeseadme (veduki korral) või kabiiniga runga (kui tootja ei ole sõidukit lõpuni ehitanud) mass, mis sisaldab jahutusvedelikku, õlisid, kütust 90 % kütusepaagi mahust, 100 % kõigi teiste vedelike (v.a kasutatud vesi) tööriistade, varuratta ja juhi (75 kg) massi. Bussidel sisaldab tühimass meeskonnaliikme massi (75 kg), kui sõidukis on meeskonnaliikmele mõeldud istekoht.

2.19. Täismass – tootja lubatud suurim sõiduki mass, mis põhineb konstruktsioonil ja tööomadustel. Täismassi kasutatakse sõiduki kategooria määramiseks.

2.20. Sõitja – isik, kes ei ole juht või meeskonnaliige.

2.21. Piiratud liikumisvõimega sõitja – reisijad, kellel on raskusi ühistranspordi kasutamisel, näiteks invaliidid (kaasa arvatud meeleorganite puuetega ja vaimupuuetega inimesed ning ratastooli kasutavad inimesed), kehalise puudega inimesed, väikesekasvulised inimesed, rasket pagasit kandvad inimesed, vanurid, rasedad, ostukärudega inimesed ja lastega sõitjad (kaasa arvatud lastekärus lapsed).

2.22. Ratastooli kasutaja – isik, kes kehavigastuse või puude tõttu kasutab liikumiseks ratastooli.

2.23. Meeskonnaliige – teine juht või reisisaatja.

2.24. Sõitjateruum – sõitjateruum, välja arvatud ala, kus asuvad kohtkindlad sisseseaded, näiteks baar, kööginišš, tualett, pagasi- või kaubaruum.

2.25. Mehhaniseeritud teenindusuks – teenindusuks, mis avaneb ja sulgub energiaallika (välja arvatud lihasjõud) mõjul ja mille avamist ning sulgemist – kui see ei ole automaatne – juhib juht või meeskonnaliige kaugjuhtimise teel.

2.26. Isetoimiv teenindusuks – energiaallikal töötav teenindusuks, mida saab avada ainult siis (välja arvatud avariiolukordadeks määratud juhtimisseadmete kasutamise korral), kui sõitja on kasutanud asjaomast juhtseadet ja juht on juhtseadme sisse lülitanud, ning mis automaatselt uuesti sulgub.

2.27. Sõiduki käivitamist takistav seade – automaatseade, mis takistab sõidu alustamist.

2.28. Teenindusuks, mida juhib juht – teenindusuks, mida tavaliselt avab ja sulgeb juht.

2.29. Eelisõigusiste – asjakohaselt tähistatud lisaruumiga iste piiratud liikumisvõimega inimestele.

2.30. Sisenemise abiseade – seade, mis aitab ratastooli kasutajal sõidukisse pääseda, näiteks tõsteseade, kaldtee jms.

2.31. Kallutussüsteem – süsteem, mis täielikult või osaliselt tõstab või langetab sõiduki keret tavalise sõiduasendi suhtes.

2.32. Tõsteseade – platvormiga seade või süsteem, mida saab tõsta ja langetada, et võimaldada sõitjate liikumist sõitjateruumi põrandalt maapinnale või kõnniteele ning vastupidi.

2.33. Kaldtee – seade, mis moodustab silla sõitjateruumi põrandast maapinnani või kõnniteeni.

2.34. Teisaldatav kaldtee – kaldtee, mida saab sõiduki konstruktsiooni küljest eemaldada ja mida juht või meeskonnaliige saab paigaldada.

2.35. Eemaldatav iste – iste, mida saab sõidukist hõlpsalt eemaldada.

2.36. Esiosa ja tagaosa – sõiduki esi- või tagaosa tavalise sõidusuuna ja mõistete kohaselt. Samuti mõistetakse ka väljendeid “eesmine”, “kõige esimene”, “tagumine” ja “kõige tagumine” jms.

2.37. Ühendustrepp – trepp, mis võimaldab liikuda ülemise ja alumise korruse vahel.

2.38. Eraldatud ruum – ruum sõidukis, mida sõitjad ja meeskonnaliikmed võivad sõiduki liikumise ajal kasutada ja mis on sõitjate või meeskonna muudest ruumidest eraldatud, välja arvatud kohtades, kus vahesein võimaldab sõitjatel vaadet järgmisesse sõitjateruumi, ning on ühendatud teiste ruumidega usteta istmetevahelise käiguga.

2.39. Pooltrepp – ülemiselt korruselt algav trepp, mis lõpeb avariiuksega.

3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLUS

3.1. Vastutav tootja või tootja ametlik esindaja esitab tüübikinnituse taotluse

a) sõiduki tüübi või

b) iseseisva tehnilise üksuse või

c) sõiduki tüübi, mille kere tüüp on iseseisva tehnilise üksusena tüübikinnituse juba saanud,

konstruktsiooniliste iseärasuste suhtes.

3.2. Kui tüübikinnituse taotlus esitatakse sõiduki kohta, mille rungale on monteeritud tüübikinnitusega kere, tähendab mõiste “tootja” ettevõtet, kus monteerimine toimub.

3.3. Teave konstruktsiooniliste iseärasuste kohta edastatakse vormis, mis on kooskõlas 1. lisa 1. osas esitatud näidisega.

3.3.1. 1. liide: sõiduki tüübi puhul,

3.3.2. 2. liide: kere tüübi puhul,

3.3.3. 3. liide: sõiduki tüübi puhul, mille kere on iseseisva tehnilise üksusena tüübikinnituse juba saanud.

3.4. Tüübikinnituskatseid korraldavale tehnilisele teenistusele esitatakse kinnitatavat tüüpi esindav sõiduk (sõidukid) või kere (kered).

4. TÜÜBIKINNITUS

4.1. Kui käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saamiseks esitatud sõiduk või kere vastab punktis 5 esitatud nõuetele, antakse kõnealusele sõidukile või kerele tüübikinnitus.

4.2. Igale tüübikinnituse saanud sõidukitüübile antakse tüübikinnituse number. Selle esimesed kaks kohta (praegu 01, mis vastab muudatuste seeriale 01) näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab tüübikinnituse andmise ajaks eeskirja tehtud kõige hilisemaid olulisi tehnilisi muudatusi. Üks ja sama lepinguosaline ei tohi anda ühele tüübile antud numbrit teisele sõiduki- või keretüübile punkti 2.2 tähenduses.

4.3. Teade käesoleva eeskirja kohaselt sõiduki või kere tüübikinnituse andmise või selle laiendamise kohta edastatakse eeskirja rakendavatele lepinguosalistele vormis, mis on kooskõlas eeskirja 1. lisas esitatud näidisega.

4.4. Igale sõidukile või kerele, mis vastab käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud sõiduki- või keretüübile, paigaldatakse selgesti loetavalt tüübikinnitusvormis nimetatud juurdepääsetavale kohale rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb järgmistest osadest:

4.4.1. ringiga ümbritsetud täht “E”, millele järgneb kinnituse andnud riigi eraldusnumber ( 2 ) ja

4.4.2. punktis 4.4.1 kirjeldatud ringist paremale poole jääb käesoleva eeskirja number, millele järgneb sümbol “R”, sidekriips ja kinnitusnumber ning

4.4.3. Rooma numbritest koosnev täiendav sümbol, mis tähistab klassi (klasse), milles sõiduk või kere on tüübikinnituse saanud. Kerel, mis on saanud eraldi tüübikinnituse, on täiendav sümbol S.

4.5. Punktis 4.4.1 nimetatud sümbolit ei korrata, kui käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse andnud riigis vastab sõiduk ka lepingule lisatud teise või teiste eeskirjade alusel tüübikinnituse saanud sõiduki tüübile; sellisel juhul paigutatakse käesoleva eeskirja number ja tüübikinnituse number ning antud riigis tüübikinnituse aluseks olnud kõigi eeskirjade täiendavad sümbolid punktis 4.4.1 nimetatud sümbolist paremal asuvasse püstveergu.

4.6. Tüübikinnitusmärk peab olema selgelt loetav ja kustumatu.

4.7. Tüübikinnitusmärk kinnitatakse tootja paigaldatud kere või sõiduki andmeplaadile või selle kõrvale.

4.8. Käesoleva eeskirja 2. lisas on esitatud näidised tüübikinnitusmärkide asetuse kohta.

5. TEHNILISED NÕUDED

5.1. Kõik sõidukid peavad vastama käesoleva eeskirja 3. lisa tingimustele (mida kahekordsete sõidukite puhul on muudetud 9. lisaga). Tüübikinnituse eraldi saanud kered peavad olema 5. lisa või 10. lisa nõuete kohased. Kui sõiduki kerele on tüübikinnitus antud 10. lisa kohaselt, antakse sõidukile tüübikinnitus sama lisa alusel.

5.2. 8. lisa tehniliste tingimuste kohaselt peavad I klassi sõidukitesse pääsema ratastooli kasutavad inimesed ja teised piiratud liikumisvõimega inimesed.

5.3. I klassi mittekuuluvate sõidukite puhul võivad sobivaima lahenduse sissepääsu parandamiseks valida lepinguosalised. Kui aga I klassi mittekuuluvad sõidukid on varustatud piiratud liikumisvõimega inimestele või ratastooli kasutajatele mõeldud seadmetega, peavad sõidukid vastama 8. lisa asjakohastele nõuetele.

5.4. Käesolev eeskiri ei piira lepinguosalise ametiasutuste õigust täpsustada, et teatavat laadi toimimist eeldatakse ainult sõidukitelt, mis 8. lisa kohaselt on varustatud seadmetega piiratud liikumisvõimega sõitjate veoks.

6. SÕIDUKI VÕI KERE TÜÜBIKINNITUSTE MUUDATUSED JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

6.1. Sõiduki tüübikinnituse andnud ametiasutust teavitatakse igast muudatusest sõiduki või kere tüübis. Kõnealune asutus võib seejärel:

6.1.1. leida, et tõenäoliselt ei kahjusta muudatused märgatavalt tüübikinnituse nõuetekohasust ning sõiduk või kere vastab endiselt nõuetele, või

6.1.2. nõuda katsete eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katseprotokolli.

6.2. Eeskirja kohaldavaid lepinguosalisi teavitatakse muudatusi käsitlevast tüübikinnitusest või sellest keeldumisest punktis 4.3 sätestatud korras.

6.3. Tüübikinnituse laienduse väljastav pädev asutus määrab laiendusele seerianumbri ning teavitab sellest käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi eeskirja 1. lisa 2. liites esitatud näidisele vastava teatisega.

7. TOODETE VASTAVUS TÜÜBIKINNITUSELE

Lepingu 2. liites (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) on sätestatud toodete vastavust tagavad menetlused, millele lisanduvad järgmised nõuded.

7.1. Sõidukid ja kered, millele on tüübikinnitus antud käesoleva eeskirja alusel, valmistatakse vastavalt punktis 5 sätestatud nõudeid järgides antud tüübikinnitusele.

7.2. Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida tootmisettevõttes rakendatavaid toote tüübikinnitusele vastavuse kontrollimise meetodeid. Selliseid kontrolle korraldatakse tavaliselt kord kahe aasta jooksul.

8. KARISTUSED TOODETE TÜÜBIKINNITUSELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

8.1. Sõidukile või kerele käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui ei täideta punkti 5 nõudeid.

8.2. Kui eeskirja kohaldav lepinguosaline tühistab varem antud tüübikinnituse, teavitab ta sellest viivitamata teisi eeskirja kohaldavaid lepinguosalisi eeskirja 1. lisa 2. liites esitatud näidisele vastava teatisega.

9. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab täielikult käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud sõiduki või kere tootmise, teavitab ta sellest tüübikinnituse andnud asutust. Asjakohase teabe saamise järel teavitab kõnealune asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi eeskirja 1. lisa 1. osas esitatud näidisele vastava teatisega.

10. ÜLEMINEKUSÄTTED

10.1. Muudatuste seeria 01 jõustumisest alates ei tohi ükski eeskirja kohaldav lepinguosaline keelduda ECE-tüübikinnituse andmisest seeria 01 muudatustega eeskirja alusel.

10.2. Ükski eeskirja kohaldav lepinguosaline ei tohi keelduda riikliku tüübikinnituse andmisest sõiduki tüübile, mis on kinnitatud eeskirja muudatuste seeria 01 kohaselt.

10.3. Eeskirja kohaldavad lepinguosalised annavad alates 36. kuust pärast käesoleva eeskirja jõustumist tüübikinnituse ainult siis, kui sõiduki tüüp, millele tüübikinnitus antakse, vastab käesoleva eeskirja nõuetele, mida on muudetud muudatuste seeriaga 01.

10.4. Käesolevat eeskirja kohaldavad lepinguosalised võivad alates 72. kuust pärast eeskirja muudatuste seeria 01 jõustumist keelduda sõiduki esmasest riiklikust registreerimisest (esmasest kasutuselevõtust), kui sõiduk ei vasta eeskirja muudatuste seeria 01 nõuetele.

11. TÜÜBIKINNITUSKATSETE KORRALDAMISE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED NING AADRESSID

Eeskirja kohaldavad lepinguosalised teatavad Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni sekretariaadile tüübikinnituskatsete korraldamise eest vastutavate tehniliste teenistuste ning tüübikinnitusi andvate haldusasutuste nimed ja aadressid, kuhu saadetakse teistes riikides välja antud tüübikinnitust tõendav teade või tüübikinnituse laiendamise, sellest keeldumise või selle tühistamise teated.

12. MÄRKUSED LUBATUD TELJEKOORMUSTE VÕI SÕIDUKI TÄISMASSI KOHTA

Kokkuleppe artikkel 3 ei piira lepinguosaliste õigust keelata oma territooriumil registreerida sõidukitüüpe, millele mõni teine lepinguosaline on käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse andnud, kui sõitjate või pagasi kaalu tõttu ületab sõiduki teljekoormus või täismass tema territooriumil kehtivate õigusaktidega lubatu.









LISADE LOETELU

1. LISA Tüübikinnitusdokumendid 1. osa Teatiste näidised 2. osa Tüübikinnituse tunnistus 2. LISA Tüübikinnitusmärkide paigutus 3. LISA Kõikidele sõidukitele esitatavad nõuded Liide: Staatilise ümberpaiskumispiiri kontrollimine arvutustega 4. LISA Selgitavad joonised 5. LISA Pealisehituse tugevus 6. LISA Mehhaniseeritud uste sulgumisjõudude mõõtmise juhised 7. LISA Erinõuded kuni 22 sõitjaga sõidukitele 8. LISA Nõuded piiratud liikumisvõimega sõitjate juurdepääsu hõlbustavatele tehnilistele seadmetele 9. LISA Nõuded kahekorruselistele sõidukitele 10. LISA Iseseisva tehnilise üksuse tüübikinnitus ja sellise sõiduki tüübikinnitus, mille kerele on antud iseseisva tehnilise üksuse tüübikinnitus 11. LISA Massid ja mõõtmed









1. LISA

TÜÜBIKINNITUSDOKUMENDID

1. OSA

Teatiste näidised

1. liide

TEATISE NÄIDIS

Esitatakse eeskirja nr 107 alusel M2- või M3-kategooria sõidukite üldehitusega seonduva tüübikinnituse kohta

Järgmine teave esitatakse, kui see on asjakohane, kolmes eksemplaris ning sellele peab olema lisatud sisukord. Kõik joonised esitatakse sobivas mõõtkavas ja piisava põhjalikkusega A4-formaadis või A4-formaadis voldikuna. Kui kasutatakse fotosid, peavad need olema piisavalt üksikasjalikud. Elektrooniliste juhtsüsteemidega seadmete, osade või iseseisvate tehniliste üksuste korral esitatakse andmed ka nende juhtsüsteemide töö kohta.

1. ÜLDOSA

1.1. Mark (tootja kaubanimi):

1.2. Tüüp:

1.2.1. Rung:

1.2.2. Kere või komplektne sõiduk:

1.3. Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud sõidukile ( 3 ) :

1.3.1. Rung:

1.3.2. Kere või komplektne sõiduk:

1.3.3. Märgistuse asukoht

1.3.3.1. Rung:

1.3.3.2. Kere või komplektne sõiduk:

1.4. Sõiduki kategooria ( 4 ) :

1.5. Tootja nimi ja aadress:

1.6. Koostetehas(t)e aadress(id):

2. SÕIDUKI ÜLDISED KONSTRUKTSIOONILISED TUNNUSED

2.1. Tüüpsõiduki fotod ja/või joonised:

2.2. Kogu sõiduki mõõtjoonis:

2.3. Telgede ja rataste arv:

2.3.1. Topeltratastega telgede arv ja asend:

2.3.2. Juhttelgede arv ja asukoht:

2.4. Runga (kui see on olemas) (üldjoonis):

2.5. Pikikandurites kasutatud materjalid ( 5 )

2.6. Mootori paigutus ja asukoht:

2.7. Juhikabiin (buldog- või tavaline kabiin) ( 6 ) :

2.8. Rooli asukoht:

2.8.1. Sõidukil on rool parem-/vasakpoolseks ( 7 ) liikluseks.

2.9. Täpsustage, kas mootorsõiduk on mõeldud haagiste vedamiseks ja kas haagis on pool-, kesktelg- või veotiisliga haagis:

3. MASS JA MÕÕTMED ( 8 ) (kg ja mm; vajaduse korral viidata joonisele)

3.2. Sõiduki mõõtmed (üldmõõtmed)

3.2.1. Kereta runga korral

3.2.1.1. Pikkus ( 10 ) :

3.2.1.2. Laius ( 11 ) :

3.2.1.3. Kõrgus (sõidukorras) ( 12 ) (reguleeritava kõrgusega vedrustuse korral märkida tavalise sõiduasendi kõrgus):

3.2.1.4. Esiülend ( 13 ) :

3.2.1.5. Tagaülend ( 14 ) :

3.3. Täismassiga sõiduki raskuskeskme asend piki-, risti- ja vertikaalsuunas.

3.4. Sõidukorras sõiduki kere, veduki korral haakeseadme (v.a kategooria M1 veduk), kui tootja on selle paigaldanud, või runga või kabiiniga runga (kui tootja ei ole sõidukit lõpuni ehitanud) mass, mis sisaldab vedelike, tööriistade, varuratta ja juhi massi, ning bussi puhul meeskonnaliikme massi, kui sõidukis on meeskonnaliikmele istekoht ( 15 ) (iga variandi kohta maksimaalne ja minimaalne mass):

3.4.1. Kõnealuse massi jaotumine telgede vahel ning poolhaagise või kesktelghaagise korral koormus haakepunktis (iga variandi kohta maksimaalne ja minimaalne):

3.5. Tootja sätestatud täismass ( 16 ) (iga variandi kohta maksimaalne ja minimaalne):

3.5.1. Kõnealuse massi jaotumine telgede vahel (iga variandi kohta maksimaalne ja minimaalne):

3.6. Igale teljele mõjuv suurim tehniliselt lubatud koormus või täismass:

3.7. Haakepunktile mõjuv suurim täismass:

3.7.1. mootorsõiduki puhul:

4. KERE

4.1. Kere tüüp: ühekorruseline, kahekorruseline, liigendraamiga või madala põrandaga (7)

4.2. Kasutatud materjalid ja konstruktsioonipõhimõtted:

5. ERISÄTTED REISIJATEVEOKS MÄÄRATUD MOOTORSÕIDUKITE KOHTA, MILLEL ON LISAKS JUHIISTMELE ROHKEM KUI KAHEKSA ISTEKOHTA

5.1. Sõiduki klass (I klass, II klass, III klass, A-klass, B-klass):

5.2. Sõitjateruumi pindala (m2):

5.2.1. Kokku (So):

5.2.2. Ülemine korrus (Soa): (7)

5.2.3. Alumine korrus (Sob): (7)

5.2.4. Seisukohad (S1):

5.3. Sõitjate arv (iste- ja seisukohad):

5.3.1. Kokku (N):

5.3.2. Ülemine korrus (Na): (7)

5.3.3. Alumine korrus (Nb): (7)

5.4. Sõitjate arv (istekohad):

5.4.1. Kokku (A):

5.4.2. Ülemine korrus (Aa): (7)

5.4.3. Alumine korrus (Ab): (7)

5.6. Teenindususte arv:

5.7. Avariiväljapääsude arv (uksed, aknad, avariiluugid, ühendustrepp ja pooltrepp):

5.7.1. Kokku:

5.8. Pakiruumide maht (m3):

5.9. Pakiveo pinna suurus katusel (m2):

5.10. Tehnilised seadmed sõidukisse sissepääsu hõlbustamiseks (näiteks kaldtee, tõsteplatvorm, kallutussüsteem), kui need on paigaldatud:

5.11. Pealisehituse tugevus:

5.11.1. Eeskirja nr 66 kohase tüübikinnituse number, kui see on olemas:

5.11.2. Pealisehituste korral, millel ei ole veel tüübikinnitust:

5.11.2.1. Sõidukitüübi pealisehituse täpne kirjeldus, kaasa arvatud mõõtmed, konfiguratsioon ja koostismaterjalid ning meetod, mille abil see on runga raami külge kinnitatud:

5.11.2.2. Sõiduki joonised ja pealisehituse tugevust või ülejäänud ruumi suurust mõjutavate sisustuselementide joonised:

5.11.2.3. Sõidukorras sõiduki raskuskeskme asend piki-, rist- ja vertikaalsuunas:

5.11.2.4. Suurim kaugus sõiduki välisseina ääres asetsevate reisijaistmete keskjoonte vahel.

Selgitavad märkused









1. LISA

TÜÜBIKINNITUSDOKUMENDID

1. OSA

Teatiste näidised

2. liide

TEATISE NÄIDIS

Esitatakse eeskirja nr 107 alusel M2- või M3-kategooria sõidukite kere üldehitusega seonduva tüübikinnituse kohta

Järgmine teave esitatakse, kui see on asjakohane, kolmes eksemplaris ning sellele peab olema lisatud sisukord. Kõik joonised peavad olema piisavalt põhjalikud ning esitatakse A4-mõõtkavas või A4-mõõdus kaustas. Kui kasutatakse fotosid, peavad need olema piisavalt üksikasjalikud. Elektrooniliste juhtsüsteemidega seadmete, osade või iseseisvate tehniliste üksuste korral esitatakse andmed ka nende juhtsüsteemide töö kohta.

1. ÜLDOSA

1.1. Mark (tootja kaubanimi):

1.2. Tüüp:

1.3. Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud sõidukile (b):

1.3.1. Kere või komplektne sõiduk:

1.3.2. Märgistuse asukoht:

1.3.3. Kere või komplektne sõiduk:

1.4. Osade ja iseseisvate tehniliste üksuste korral määrata ECE-tüübikinnitusmärgi asukoht ja kinnitusviis.

1.5. Koostetehas(t)e aadress(id):

2. SÕIDUKI ÜLDISED KONSTRUKTSIOONILISED TUNNUSED

2.1. Tüüpsõiduki fotod ja/või joonised:

2.2. Kogu sõiduki mõõtjoonis:

2.3. Telgede ja rataste arv:

2.4. Rung (kui see on olemas) (üldjoonis):

2.5. Pikikandurites kasutatud materjalid (d):

2.6. Mootori paigutus ja asukoht:

2.7. Juhikabiin (buldog- või ninamikkabiin) (z):

2.8. Rooli asukoht:

3. MASSID JA MÕÕTMED (e) (kg ja mm) (vajaduse korral viidata joonisele)

3.1. Teljevahe(d) (täiskoormusel) (f):

3.2. Sõiduki mõõtmed (üldmõõtmed)

3.2.1. Kere puhul, mis on tüübikinnituse saanud ilma rungata:

3.2.1.1. Pikkus (j):

3.2.1.2. Laius (k):

3.2.1.3. Kõrgus (sõidukorras) (l) (reguleeritava kõrgusega vedrustuse korral märkida tavalise sõiduasendi kõrgus):

4. KERE

4.1. Kere tüüp: ühekorruseline, kahekorruseline, liigendiga või madala põrandaga (1)

4.2. Kasutatud materjalid ja konstruktsioonipõhimõtted:

5. ERISÄTTED REISIJATEVEOKS MÄÄRATUD MOOTORSÕIDUKITE KOHTA, MILLEL ON LISAKS JUHIISTMELE ROHKEM KUI KAHEKSA ISTEKOHTA

5.1. Sõiduki klass (I klass, II klass, III klass, A-klass, B-klass):

5.1.1. Runga tüübid, millele võib tüübikinnituse saanud kere paigaldada (tootja(te) ja sõiduki(te) tüübid):

5.2. Sõitjateruumi pindala (m2):

5.2.1. Kokku (So):

5.2.1.1. Ülemine korrus (Soa): (1)

5.2.1.2. Alumine korrus (Sob): (1)

5.2.2. Seisukohad (S1):

5.3. Sõitjate arv (iste- ja seisukohad):

5.3.1. Kokku (N):

5.3.2. Ülemine korrus (Na): (1)

5.3.3. Alumine korrus (Nb): (1)

5.4. Istekohtade arv:

5.4.1. Kokku (A):

5.4.2. Ülemine korrus (Aa): (1)

5.4.3. Alumine korrus (Ab): (1)

5.5. Teenindususte arv:

5.6. Avariiväljapääsude arv (uksed, aknad, avariiluugid, ühendustrepp ja pooltrepp):

5.6.1. Kokku:

5.6.2. Ülemine korrus: (1)

5.6.3. Alumine korrus: (1)

5.7. Pakiruumide maht (m3):

5.8. Pakiveopinna suurus katusel (m2):

5.9. Tehnilised seadmed sõidukisse sissepääsu hõlbustamiseks (näiteks kaldtee, tõsteplatvorm, kallutussüsteem), kui need on paigaldatud:

5.10. PEALISEHITUSE TUGEVUS:

5.10.1. Eeskirja nr 66 kohase tüübikinnituse number, kui see on olemas:

5.10.2. Pealisehituste korral, millel ei ole veel tüübikinnitust:

5.10.2.1. Sõidukitüübi pealisehituse täpne kirjeldus, kaasa arvatud mõõtmed, konfiguratsioon ja koostismaterjalid ning meetod, mille abil see on runga raami külge kinnitatud:

5.10.2.2. Sõiduki joonised ja pealisehituse tugevust või ülejäänud ruumi suurust mõjutavate sisustuselementide joonised:

5.10.2.3. Sõidukorras sõiduki raskuskeskme asend piki-, rist- ja vertikaalsuunas:

5.10.2.4. Suurim kaugus sõiduki välisseina ääres asetsevate reisijaistmete keskjoonte vahel.

5.11. Käesoleva eeskirja punktid, millele kõnealune iseseisev tehniline üksus peab vastama:

Selgitavad märkused: vaata 1. liidet.









1. LISA

TÜÜBIKINNITUSDOKUMENDID

1. OSA

Teatiste näidised

3. liide

TEATISE NÄIDIS

Esitatakse eeskirja nr 107 alusel M2- või M3-kategooria sõidukite üldehitusega seonduva tüübikinnituse kohta, kui sõiduki kerele on eelnevalt antud tüübikinnitus kui iseseisvale tehnilisele üksusele

Järgmine teave esitatakse, kui see on asjakohane, kolmes eksemplaris ning sellele peab olema lisatud sisukord. Kõik joonised esitatakse sobivas mõõtkavas ja piisava põhjalikkusega A4-formaadis või A4-formaadis voldikuna. Kui kasutatakse fotosid, peavad need olema piisavalt üksikasjalikud. Elektrooniliste juhtsüsteemidega seadmete, osade või iseseisvate tehniliste üksuste korral esitatakse andmed ka nende juhtsüsteemide töö kohta.

1. ÜLDOSA

1.1. Mark (tootja kaubanimi):

1.2. Tüüp:

1.2.1. Rung:

1.2.2. Kere või komplektne sõiduk:

1.3. Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud sõidukile (b):

1.3.1. Rung:

1.3.2. Kere või komplektne sõiduk:

1.3.3. Märgistuse asukoht:

1.3.3.1. Rung:

1.3.3.2. Kere või komplektne sõiduk:

1.4. Sõiduki kategooria (c):

1.5. Tootja nimi ja aadress:

1.6. Koostetehas(t)e aadress(id):

2. SÕIDUKI ÜLDISED KONSTRUKTSIOONILISED TUNNUSED

2.1. Tüüpsõiduki fotod või joonised:

2.2. Kogu sõiduki mõõtjoonis:

2.3. Telgede ja rataste arv:

2.3.1. Topeltratastega telgede arv ja asend.

2.4. Rung (kui see on olemas) (üldjoonis):

2.5. Pikikandurites kasutatud materjalid (d):

2.6. Mootori paigutus ja asukoht:

2.7. Rooli asukoht:

2.7.1. Sõidukil on rool parem-/vasakpoolseks (1) liikluseks.

3. MASSID JA MÕÕTMED (e) (KG JA MM) (VAJADUSE KORRAL VIIDATA JOONISELE)

3.1. Teljevahe(d) (täiskoormusel) (f):

3.2. Sõiduki mõõtmed (üldmõõtmed)

3.2.1. Kerega runga korral

3.2.1.1. Pikkus (j):

3.2.1.2. Laius (k):

3.2.1.2.1. Suurim laius:

3.2.1.3. Kõrgus (sõidukorras) (l) (reguleeritava kõrgusega vedrustuse korral märkida tavalise tööasendi kõrgus):

3.3. Sõidukorras sõiduki kere, veduki korral tootja paigaldatud haakeseadme (v.a M1-kategooria veduk) või runga või kabiiniga runga (kui tootja ei ole sõidukit lõpuni ehitanud) mass, mis sisaldab vedelike, tööriistade, varuratta ja juhi massi, ning bussi puhul meeskonnaliikme kaalu, kui sõidukis on meeskonnaliikmele istekoht: (o) (iga variandi kohta maksimaalne ja minimaalne)

3.3.1. Kõnealuse massi jaotumine telgede vahel ning poolhaagise või kesktelghaagise korral koormus haakepunktis (iga variandi kohta maksimaalne ja minimaalne):

3.4. Tootja sätestatud täismass (y) (maksimaalne ja minimaalne):

3.4.1. Kõnealuse massi jaotumine telgede vahel ning poolhaagiste ja kesktelghaagiste puhul haakepunktile langev koormus (maksimaalne ja minimaalne):

3.5. Igale teljele mõjuv suurim tehniliselt lubatud koormus või mass:

4. PEALISEHITUSE TUGEVUS:

4.1. Eeskirja nr 66 kohase tüübikinnituse number, kui see on olemas:

4.2. Pealisehituste korral, millel ei ole veel tüübikinnitust:

4.2.1. Sõidukitüübi pealisehituse täpne kirjeldus, kaasa arvatud mõõtmed, konfiguratsioon ja koostismaterjalid ning meetod, mille abil see on runga raami külge kinnitatud:

4.2.2. Sõiduki joonised ja pealisehituse tugevust või ülejäänud ruumi suurust mõjutavate sisustuselementide joonised:

4.3. Sõidukorras sõiduki raskuskeskme asend piki-, rist- ja vertikaalsuunas:

4.4. Suurim kaugus sõiduki välisseina ääres asetsevate reisijaistmete keskjoonte vahel.

Selgitavad märkused: vaata 1. liidet.









1. LISA

2. OSA

1. liide

TEATIS

(suurim formaat: A4 (210 mm × 297 mm))









1. LISA

2. OSA

2. liide

TEATIS

(suurim formaat: A4 (210 mm × 297 mm))









1. LISA

2. OSA

3. liide

TEATIS

(suurim formaat: A4 (210 mm × 297 mm))









2. LISA

TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE PAIGUTUS

Näidis A

(vaata käesoleva eeskirja punkti 4.4)

a = 8 mm min

Kui sõidukile on kinnitatud eespool kujutatud tüübikinnitusmärk, näitab see, et eeskirja nr 107 kohaselt on asjaomane sõiduki tüüp selle konstruktsioonilisi omadusi silmas pidades saanud III klassi kuuluvana tüübikinnituse numbriga 012439 Hollandis (E 4). Tüübikinnituse number näitab, et kinnitus on antud eeskirja nr 107 nõuete kohaselt, mida on muudetud muudatuste seeriaga 01.

Näidis B

(vaata käesoleva eeskirja punkti 4.5)

a = 8 mm min

Kui sõidukile on kinnitatud eespool kujutatud tüübikinnitusmärk, näitab see, et asjaomane sõiduki tüüp on saanud tüübikinnituse Hollandis (E 4) eeskirjade nr 107 ja 43 ( *1 ) alusel. Tüübikinnitusmärgi esimesed kaks kohta näitavad, et asjaomaste tüübikinnituste andmise ajal hõlmas eeskiri nr 107 muudatuste seeriat 01 ja eeskiri nr 43 oli algsel kujul.

Näidis C

(vaata käesoleva eeskirja punkti 4.4.3)

a = 8 mm min

Kui sõiduki kerele on kinnitatud eespool esitatud tüübikinnitusmärk, näitab see, et eeskirja nr 107 kohaselt on asjaomane keretüüp selle konstruktsioonilisi omadusi silmas pidades saanud III klassi kuuluvana eraldi kerele antava (sümbol S) tüübikinnituse numbriga 012439 Hollandis (E 4). Tüübikinnituse number näitab, et kinnitus on antud eeskirja nr 107 nõuete kohaselt, mida on muudetud muudatuste seeriaga 01.









3. LISA

KÕIKIDELE SÕIDUKITELE ESITATAVAD NÕUDED

1.6. (eraldatud)

7. NÕUDED

7.1 Üldist

7.1.1. Kui ei ole sätestatud teisiti, tehakse kõik mõõtmised tasasel ja horisontaalsel pinnasel seisva, normaalses sõidukorras oleva, sõiduvalmis seisundile vastava massiga sõidukil. Kallutussüsteemi olemasolu korral reguleeritakse see nii, et sõiduki kõrgus vastab normaalsele sõiduasendile. Kui kerele antakse tüübikinnitus iseseisva tehnilise üksusena, peab tootja määrama kindlaks selle asendi tasase horisontaalse pinna suhtes.

7.1.2. Kui käesoleva eeskirja nõuete kohaselt peab sõiduki (mille mass vastab sõidukorras sõiduki massile) teatav pind olema horisontaalne või mingi kindla nurga all, siis mehaanilise vedrustusega sõidukorras sõidukite korral võib pinna kalle olla suurem või suureneda eeldusel, et tootja määratletud koormusseisundis vastab sõiduk kõnealusele nõudele. Kallutussüsteemi olemasolu korral ei tohi seda seejuures kasutada.

7.2. Mass ja mõõtmed

7.2.1. Sõidukid peavad vastama 11. lisas esitatud nõuetele.

7.2.2. Sõitjate ala

7.2.2.1. Kogu sõitjate ala S0 arvutamiseks lahutatakse sõiduki kogupõrandapinnast:

7.2.2.1.1. juhiruumi pind;

7.2.2.1.2. uste juurde viivate astmelaudade ja kõigi muude kuni 300 mm sügavusega astmelaudade pindala, mille kohal liiguvad nende kasutamise korral uksed ja ukse avamise mehhanismid;

7.2.2.1.3. kõik pinnad, mille kohal oleva ruumi kõrgus põrandast mõõdetuna on alla 1 350 mm, arvestamata punktides 7.7.8.6.3 ja 7.7.8.6.4 sätestatud lubatud eendeid. A- ja B-klassi sõidukitel võib seda mõõdet vähendada kuni 1 200 millimeetrini;

7.2.2.1.4. kõik pinnad sõidukis, millele sõitjate juurdepääs on punkti 7.9.4 kohaselt tõkestatud;

7.2.2.1.5. kauba või pagasi vedamiseks ette nähtud ruumide pindala, millele sõitjad juurde ei pääse;

7.2.2.1.6. toitude serveerimiseks vajalike tööpindade pindala;

7.2.2.1.7. põrandapind või astmete pind, mis jääb trepi, pooltrepi, ühendustrepi või astme alla.

7.2.2.2. Seisvate sõitjate põrandapinna S1 arvutamiseks lahutatakse pinnast S0:

7.2.2.2.1. põrandapinnad, mille kalle ületab punktis 7.7.6 sätestatud maksimaalset väärtust;

7.2.2.2.2. pinnad, millele ei pääse juurde seisvad sõitjad, kui hõivatud on kõik istmed, välja arvatud klappistmed;

7.2.2.2.3. kõigi osade pindala, mille kõrgus põranda kohal on väiksem punktis 7.7.5.1 sätestatud istmetevahelise käigu kõrgusest (arvestamata käepidemeid);

7.2.2.2.4. juhi istekoha (selle kõige tagumises asendis) keset läbivast vertikaalsest risttasandist eespool asuv pind;

7.2.2.2.5. istmete, välja arvatud klappistmete ette jääv 300 mm laiune ala; kui istmed on külgsuunas paigutatud rattakoobaste kohale, võib seda väärtust vähendada 225 millimeetrini. Kui istmete paigutust saab muuta, vaata kasutatavate istmete kohta punkti 7.2.2.4;

7.2.2.2.6. pinnad, mida punktides 7.2.2.2.1–7.2.2.2.5 ei nimetata mahaarvatava pinna hulgas ja millele ei saa asetada ristkülikut mõõtmetega 400 mm × 300 mm;

7.2.2.2.7. II klassi sõidukite pinnad, millel sõitjad ei tohi seista;

7.2.2.2.8. ülemise korruse kõik pinnad kahekorruselistes sõidukites;

7.2.2.2.9. ratastoolikohtade ala, kui selle hõivavad ratastoolide kasutajad; vaata punkti 7.2.2.4.

7.2.2.3. Sõidukis peab olema teatav arv punkti 7.7.8 nõuetele vastavaid istekohti (mis ei ole klappistmed) (P). I, II või A-klassi sõidukites peab igal korrusel olevate istekohtade arv vastama vähemalt asjaomasel tasandil sõitjatele ja meeskonnaliikmetele (kui neid on) ette nähtud pinnaruutmeetrite lähema täisarvuni ümardatud väärtusele; I klassi sõidukitel võib seda arvu 10 % võrra vähendada, välja arvatud ülemisel korrusel.

7.2.2.4. Kui sõiduki istekohtade arvu saab muuta, määratakse kindlaks seisukohtade pind (S1) ja kohaldatakse punkti 7.2.3 sätteid vajaduse korral kõigi järgmiste olukordade suhtes:

7.2.2.4.1. hõivatakse kõik istekohad, seejärel pind seisvatele sõitjatele ja kui ruumi veel üle jääb, siis pind ratastoolide paigutamiseks;

7.2.2.4.2. hõivatakse kõik seisukohad, seejärel pind istuvatele sõitjatele ja kui ruumi veel üle jääb, siis pind ratastoolide paigutamiseks;

7.2.2.4.3. hõivatakse kõik ratastoolikohad, seisvate sõitjate ala ja seejärel üle jäävad istekohad.

7.2.3. Sõidukite tähistamine.

7.2.3.1. Esiukse lähedal sõiduki sees tähistatakse sõiduk selgelt loetavate ja vähemalt 15 mm kõrguste tähtede või piktogrammidega ning vähemalt 25 mm kõrguste numbritega; märkida tuleb järgmist:

7.2.3.1.1. sõiduki maksimaalne istekohtade arv;

7.2.3.1.2. kui sõidukis on seisukohad, siis nende maksimaalne arv;

7.2.3.1.3. kui sõidukis on ratastoolikohad, siis nende maksimaalne arv.

7.2.3.2. Kui sõidukisse paigutatavate iste-, seisu- või ratastoolikohtade arvu saab muuta, kohaldatakse punkti 7.2.3.1 nõudeid iga maksimaalse istekohtade arvu ning sellest tuleneva ratastoolide ja seisvate sõitjate arvu suhtes.

7.2.3.3. Juhi läheduses peab juhile selgelt nähtavas kohas olema pind, millel vähemalt 10 mm kõrguste tähtede või piktogrammidega ja 12 mm kõrguste numbritega on esitatud järgmised andmed:

7.2.3.3.1. pagasi mass, mida võib vedada, kui sõiduk on koormatud maksimaalse arvu sõitjate ja meeskonnaliikmetega ning sõiduki täismassi või lubatud teljekoormust ei ületata. Pagasi mass hõlmab järgmist:

7.2.3.3.1.1. pakiruumis oleva pagasi kaal (mass B, 11. lisa punkt 7.4.3.3.1),

7.2.3.3.1.2. kui sõiduki katusele on paigaldatud pakiveoseadmed, siis katusel olevate pakkide mass (mass BX, 11. lisa punkt 7.4.3.3.1).

7.3. Pealisehituse tugevus

7.3.1. Kõigi II ja III klassi ühekorruseliste sõidukite pealisehitus peab vastama 5. lisa nõuetele.

7.4. Stabiilsuskontroll

7.4.1. Sõiduk peab olema nii stabiilne, et ümberpaiskumispunkti ei ületata, kui pinda, millel sõiduk seisab, kallutatakse horisontaalpinnast 28 kraadi vaheldumisi mõlemale küljele.

7.4.2. Eespool nimetatud katse ajal peab sõiduki mass vastama sõidukorras sõiduki massile, nagu on kirjeldatud käesoleva eeskirja punktis 2.18; lisaks kehtivad järgmised nõuded:

7.4.2.1. sõitjate istmetele asetatakse koormused Q (nagu on sätestatud 11. lisa punktis 7.4.3.3.1). Seisvate sõitjate või seisvate meeskonnaliikmetega sõidukis jagatakse koormuste Q raskuskeskmed või neid esindavad 75 kg koormused ühtlaselt seisukohtade või meeskonna piirkonnas 875 mm kõrgusel. Kui sõiduki katusele on paigaldatud pakiveoseadmed, kinnitatakse katusele pakke asendav ühtlaselt jaotatud mass (BX), mis ei ole väiksem massist, mis tootja on 11. lisa punkti 7.4.3.3.1 kohaselt ette näinud. Ülejäänud pakiruumides ei tohi pagasit olla;

7.4.2.2. kui sõiduki iste- või seisukohtade arvu saab muuta või selles on ette nähtud vähemalt üks ratastoolikoht, peavad punktis 7.4.2.1 nimetatud koormused sõitjateruumi igas osas, kus muudatusi tehakse, vastama järgmistest väärtustest suurimale:

a) sõitjateruumi kõnealuses osas istuda võivate sõitjate mass koos sõidukist eemaldatavate istekohtade massiga;

b) sõitjateruumi kõnealuses osas seista võivate sõitjate mass;

c) sõitjateruumi kõnealusesse osasse paigutatavate ratastoolides sõitjate mass (kokku 250 kg ratastooli kohta), mis on iga ratastoolikoha keskmes paigutatud 500 mm kõrgusele põrandapinnast;

d) sõitjateruumi kõnealuses osas sõita võivate istuvate sõitjate, seisvate sõitjate ja ratastoolis sõitjate ning nende erinevate kombinatsioonide mass.

7.4.3. Astmed, mis peavad takistama sõiduki rataste külgsuunalist libisemist kallutuskatseseadmel, ei tohi olla kõrgemad kui kaks kolmandikku aluspinna (millel sõiduk enne kallutamist seisab) ja sellele pinnale lähima ratta velje osa vahelisest kaugusest, kui sõiduk on punkti 7.4.2 kohaselt koormatud.

7.4.4. Katse ajal ei tohi kokku puutuda sõiduki need osad, mis ka tavalisel kasutamisel omavahel kokku ei puutu, samuti ei tohi detailid kahjustuda ega kohalt nihkuda.

7.4.5. Teise võimalusena võib arvutuslikult tõestada, et punktides 7.4.1 ja 7.4.2 kirjeldatud tingimuste korral sõiduk ümber ei paisku. Arvutustes võetakse arvesse järgmisi parameetreid:

7.4.5.1. mass ja mõõtmed;

7.4.5.2. raskuskeskme kõrgus;

7.4.5.3. vedrude konstandid;

7.4.5.4. rehvide vertikaal- ja horisontaalsuunaline jäikus;

7.4.5.5. õhkvedrustuse õhurõhu reguleerimisnäitajad;

7.4.5.6. momentide rakenduspunktide asukohad,

7.4.5.7. kere väändejäikus.

Arvutusmeetodit on kirjeldatud käesoleva lisa 1. liites.

7.5. Kaitse tuleohu vastu

7.5.1. Mootoriruum

7.5.1.1. Mootoriruumis ei tohi kasutada süttivaid müra summutavaid materjale või materjale, millesse võib imenduda kütust, määrdeaineid või muid süttivaid materjale, kui neil ei ole läbitungimatut kattekihti.

7.5.1.2. Mootoriruumi kujundamise või äravooluavade kasutamisega tuleb niipalju kui võimalik vältida kütuse, määrdeainete või muude põlevate materjalide kogunemist mootoriruumi osadesse.

7.5.1.3. Mootoriruumi või muu soojusallika (näiteks seade pikkadel allamägesõitudel vabaneva energia neelamiseks, aeglusti, kütteseadmed, välja arvatud sooja vee ringluse põhimõttel töötavad seadmed) ja ülejäänud sõiduki vahele paigaldatakse kuumuskindlast materjalist vahesein. Kõik vaheseina juures kasutatavad kinnitusklambrid, tihendid jne peavad olema tulekindlad.

7.5.1.4. Sõitjateruumis võib olla kütteseade, mis ei tööta sooja vee ringvoolu põhimõttel, kui selle kere on kaetud materjaliga, mis peab vastu seadme tekitatud temperatuurile, ja kui seade ei erita mürgiseid gaase ja on paigutatud nii, et ükski sõitja ei puutu kokku selle kuuma pinnaga.

7.5.2. Elektriseadmed ja juhtmed

7.5.2.1. Kõik juhtmed peavad olema hästi isoleeritud; juhtmed ning elektriseadmed peavad taluma temperatuuri ning niiskust, millega nad kokku puutuvad. Mootoriruumis kasutamise korral tuleb erilist tähelepanu pöörata nende temperatuuritaluvusele ja vastupidavusele võimalike kahjustavate ainete mõju suhtes.

7.5.2.2. Ühtegi juhet ei tohi koormata suurema voolutugevusega, kui on sätestatud selle paigaldusviisi ja keskkonna suurimat temperatuuri arvestades.

7.5.2.3. Seadmed varustatakse kaitsmete või vooluringi katkestamise seadmetega, välja arvatud käiviti, süüteseade (sädesüüte korral), hõõgküünlad, mootorit seiskav seade ning laadimisvooluringi ja aku massiühendust varustavad vooluringid. Kui nimivoolutugevus ei ületa 16 A, võib neid kaitsta ühe kaitsme või ühise vooluringikatkestiga.

7.5.2.4. Kõik juhtmed peavad olema kaitstud ja kindlalt kinnitatud, nii et neid ei kahjustaks lõikumine, kulumine ega hõõrdumine.

7.5.2.5. Kui sõiduki vähemalt ühes vooluringis ületab pinge 100 V RMS (ruutkeskmine väärtus), peab juhile hästi kättesaadavas kohas olema käsitsi lülitatav voolukatkesti, mis eraldab nimetatud vooluringid põhivooluallikast ja mis ühendatakse vooluallika mõlema poolusega, kui vooluallikas on maandamata; see voolukatkesti ei tohi katkestada sõiduki välisvalgustuse vooluringi või vooluringe. See punkt ei kehti kõrgepingesüüteseadmete või sõiduki ühe seadme suletud vooluringide korral.

7.5.2.6. Kõik elektrijuhtmed paigaldatakse nii, et need ei puutuks kokku kütuse toitetorustiku, heitgaasisüsteemi osadega ega oleks liigse kuumuse käes, välja arvatud juhul, kui on kasutatud eriisolatsiooni ja erikaitseid, näiteks tõmbereleega väljalaskeklapi korral.

7.5.3. Akud

7.5.3.1. Kõik akud peavad olema kindlalt kinnitatud ja kergesti juurdepääsetavad.

7.5.3.2. Aku peab olema paigutatud väljaspool sõitjate- ja juhiruumi asuvasse välisõhuga ventileeritavasse ruumi.

7.5.3.3. Akuklemmid peavad olema kaitstud lühise eest.

7.5.4. Tulekustutid ja käsiapteegid

7.5.4.1. Tulekustuti või tulekustutite paigaldamise tarvis nähakse ette koht, mille maht A- või B-klassi sõidukites peab olema vähemalt 8 dm3 ja I, II või III klassi sõidukites vähemalt 15 dm3. Vähemalt üks tulekustuti peab asuma juhiistme läheduses.

7.5.4.2. Käsiapteegile või käsiapteekidele nähakse ette koht. Selle koha maht peab olema vähemalt 7 dm3 ja vähim mõõde ei tohi olla väiksem kui 80 mm.

7.5.4.3. Tulekustutid ja käsiapteegid võivad olla kaitstud vandalismi eest (näiteks suletavas sisekapis või sisselöödava klaasi taga), kui nende asukoht on selgelt tähistatud ja käepärast on vahendid nende hõlpsaks kättesaamiseks avariiolukorras.

7.5.5. Materjalid

Süttivad materjalid ei tohi olla heitgaasisüsteemile või muudele olulistele soojusallikatele lähemal kui 100 mm, välja arvatud juhul, kui materjal on tõhusalt kaitstud. Selleks et määrdeained ja muud süttivad materjalid ei puutuks kokku heitgaasisüsteemi või muude oluliste soojusallikatega, võib sinna vajaduse korral paigaldada kaitsekilbi. Käesoleva punkti kohaselt on süttiv materjal see, mis ei ole mõeldud kasutamiseks selles kohas tekkida võivate temperatuuride korral.

7.6. Väljapääsud

7.6.1. Väljapääsude arv

7.6.1.1. Sõidukil peab olema vähemalt kaks ust: kaks teenindusust või üks teenindusuks ja üks avariiuks. Teenindususte minimaalne arv on:







Sõitjate arv Teenindususte arv I ja A-KLASS II KLASS III ja B-KLASS 9–45 1 1 1 46–70 2 1 1 71–100 3 2 1 > 100 4 3 1

7.6.1.2. Liigendsõidukitel peab sõiduki igas jäigas osas olema vähemalt üks teenindusuks, välja arvatud I klassi liigendsõidukis, kus sõiduki eesmises osas peab olema vähemalt kaks teenindusust.

7.6.1.3. Käesoleva nõude kohaselt ei peeta avariiusteks elektriliselt käitatavaid teenindusuksi, välja arvatud juhul, kui neid on vajaduse korral kerge käsitsi avada, kui punktis 7.6.5.1 nimetatud seade on käivitatud.

7.6.1.4. Väljapääse peab olema nii palju, et igas eraldatud ruumis oleks neid järgmiselt:







Igas ruumis olevate sõitjate ja meeskonnaliikmete arv Väljapääsude minimaalne koguarv 1–8 2 9–16 3 17–30 4 31–45 5 46–60 6 61–75 7 76–90 8 91–110 9 111–130 10 > 130 11

Avariiluuke võib arvestada ainult ühena eespool mainitud avariiväljapääsudest.

7.6.1.5. Liigendsõiduki iga jäika osa käsitatakse väljapääsude minimaalse arvu ja asukoha määramisel eraldi sõidukina, välja arvatud punktis 7.6.2.4 sätestatud juhul. Tualettruume ja kööke ei peeta avariiväljapääsude arvu määramisel eraldi ruumideks. Sõiduki iga jäiga osa kohta sätestatakse sõitjate arv.

7.6.1.6. Kahe poolega teenindusust peetakse kaheks ukseks, kahe- või mitmeosalist akent peetakse kaheks avariiaknaks.

7.6.1.7. Kui juhiruumis puudub pääs sõitjateruumi läbikäigu kaudu, mis on punktis 7.7.5.1.1 kirjeldatud ühe tingimuse kohane, peavad olema täidetud järgmised tingimused:

7.6.1.7.1. juhiruumis peab olema kaks väljapääsu, mis ei tohi olla samas külgseinas; kui üheks väljapääsuks on aken, peab see olema punktides 7.6.3.1 ja 7.6.8 avariiakendele esitatud nõuete kohane;

7.6.1.7.2. lisasõitjatele on juhi kõrvale lubatud paigutada üks või kaks istekohta; sellisel juhul peavad mõlemad punktis 7.6.1.7.1 nimetatud väljapääsud olema uksed. Nendel istekohtadel istujate jaoks võib avariiukseks olla juhiuks, kui juhiiste, rool, mootoriruumi kate, käigukang, käsipidur jne ei ole liiga suureks takistuseks. Nende lisasõitjate poole jäävat ust võib käsitada juhi avariiuksena. Juhiruumi sisaldavasse ruumi tohib paigaldada kuni viis lisaistet, kui lisaistmed ja nende istmete jaoks ette nähtud ruum vastavad käesoleva eeskirja kõikidele nõuetele ja vähemalt üks sõitjateruumi viiv uks vastab punktis 7.6.3 avariiustele esitatud nõuetele;

7.6.1.7.3. punktides 7.6.1.7.1 ja 7.6.1.7.2 kirjeldatud tingimuste korral ei tohi juhiruumi väljapääse käsitada punktides 7.6.1.1–7.6.1.2 nõutavate ustena ega punktis 7.6.1.4 nõutavate väljapääsudena, välja arvatud punktides 7.6.1.7.1 ja 7.6.1.7.2 nimetatud juhtudel. Nende väljapääsude suhtes ei kohaldata punkte 7.6.3–7.6.7, 7.7.1, 7.7.2 ja 7.7.7.

7.6.1.8. Kui juhiruumi ja selle lähedusse paigutatud istmekohtadeni pääseb peamisest sõitjateruumist läbikäigu kaudu, mis on punktis 7.7.5.1.1 kirjeldatud ühe tingimuse kohane, ei nõuta juhiruumist otse avanevat väljapääsu.

7.6.1.9. Kui punktis 7.6.1.8 kirjeldatud tingimustes on juhiuks või mõni muu väljapääs juhiruumist olemas, võib seda pidada sõitjate väljapääsuks, kui:

7.6.1.9.1. väljapääsu kasutamiseks ei ole vaja läbi pugeda rooli ja juhiistme vahelt;

7.6.1.9.2. see vastab punktis 7.6.3.1 esitatud nõuetele avariiukse mõõtmete kohta.

7.6.1.10. Punktide 7.6.1.8 ja 7.6.1.9 sätete kohaldamine ei välista juhiruumi ja sõitjateruumi vahelise ukse või muu tõkke olemasolu, kui juht saab avariiolukorras selle tõkke kiiresti eemaldada. Sellise sissepääsutõkkega kaitstud ruumis olevat juhiust ei arvata sõitjate väljapääsude hulka.

7.6.1.11. Lisaks avariiustele ja -akendele paigaldatakse II, III ja B-klassi sõidukitele avariiluugid. Need võib paigaldada ka I ja A-klassi sõidukitele. Avariiluukide minimaalne arv on:







Sõitjate arv Avariiluukide arv kuni 50 1 üle 50 2

7.6.2. Väljapääsude paigutus

Rohkem kui 22 sõitjaistmega sõidukid peavad vastama järgmistele nõuetele. Kuni 22 sõitjaga sõidukid võivad olla kas järgmiste või 7. lisa punktis 1.2 sätestatud nõuete kohased.

7.6.2.1. Olenevalt liiklussuunast riigis, kus sõidukile antakse kasutamisluba, asetseb (asetsevad) teenindusuks(ed) sõiduki teeservale lähemal asuval küljel ja vähemalt üks neist peab olema sõiduki eesmises pooles. See ei välista sõiduki tagaseinas olevat ust ratastooli kasutavate sõitjate jaoks.

7.6.2.2. Punktis 7.6.1.1 nimetatud ustest kaks peavad asuma üksteisest nii kaugel, et nende keskpunkte läbivate vertikaalsete risttasandite vaheline kaugus moodustab vähemalt 40 % sõitjateruumi kogupikkusest. Kui üks neist ustest on kahe poolega ukse osa, mõõdetakse üksteisest kõige kaugemal asuvate uste vahelist kaugust.

7.6.2.3. Väljapääsud paigutatakse nii, et nende arv sõiduki kummalgi poolel on enam-vähem võrdne.

7.6.2.4. Vähemalt üks avariiväljapääsudest peab asuma sõiduki taga- või esiküljel. I klassi sõidukitel ja sõidukitel, mille tagaosa on sõitjateruumist püsivalt eraldatud, on see nõue täidetud, kui neile on paigaldatud avariiluuk.

7.6.2.5. Sõiduki samal küljel olevad väljapääsud peavad olema sõiduki pikkuse alusel sobivalt jaotatud.

7.6.2.6. Sõiduki tagaküljel võib olla üks uks, kui see ei ole sõitjate teenindamiseks.

7.6.2.7. Sõiduki avariiluugid peavad olema paigutatud järgmiselt: kui luuke on üks, peab see asuma sõiduki keskmises kolmandikus; kui luuke on kaks, peavad need olema üksteisest vähemalt 2 m kaugusel, mõõdetuna avade lähimate servade vahel paralleelselt sõiduki pikiteljega.

7.6.3. Väljapääsude minimaalsed mõõtmed

7.6.3.1. Eri liiki väljapääsude minimaalsed mõõtmed on järgmised:







I klass II ja III klass Märkused Teenindusuks Ukseava Kõrgus (mm) 1 800 1 650 — Laius (mm) üksikuks: 650 kahe poolega uks: 1 200 Kui mõõdetakse käepidemete kõrgusel, võib laiust vähendada 100 mm võrra. Avariiuks Kõrgus (mm) 1 250 — Laius (mm) 550 Avariiaken Pind: (mm2) 400 000 Avasse peab olema võimalik paigutada ristkülik mõõtmetega 500 × 700 mm. Avariiaken on sõiduki tagaküljel, kui tootja ei ole paigaldanud eespool nimetatud minimaalsete mõõtmetega avariiakent. Avariiakna avasse peab olema võimalik paigutada 350 mm kõrgune ja 1 550 mm laiune ristkülik. Avariiakna nurgad võivad olla ümardatud raadiusega kuni 250 mm. Avariiluuk Luugi ava Pind (mm2) 400 000 Avasse peab olema võimalik paigutada ristkülik mõõtmetega 500 × 700 mm.

7.6.3.2. Kuni 22 sõitjaga sõidukid võivad olla kas punktis 7.6.3.1 või 7. lisa punktis 1.1 esitatud nõuete kohased.

7.6.4. Teenindusustele esitatavad tehnilised nõuded

7.6.4.1. Kõiki teenindusuksi peab saama seisva sõiduki korral (aga mitte tingimata sõidu ajal) kergesti avada nii seestpoolt kui ka väljastpoolt. Ust võib siiski väljastpoolt lukustada, kui seda saab seestpoolt avada.

7.6.4.2. Kõik seadmed või mehhanismid teenindususte avamiseks väljastpoolt peavad asuma 1 000 kuni 1 500 mm kõrgusel maapinnast ja uksest 500 mm kaugusel või lähemal. I, II ja III klassi sõidukitel peavad kõik seadmed või mehhanismid teenindususte avamiseks seestpoolt asuma põranda või seadmele lähima astme ülemisest pinnast 1 000 kuni 1 500 mm kõrgusel ja uksest 500 mm kaugusel või lähemal. See ei kehti juhiruumis olevate seadmete kohta.

7.6.4.3. Kõik üheosalised käsitsi avatavad ja suletavad hingedele või pöördeteljele paigaldatud uksed peavad olema paigaldatud hingedele või pöördeteljele nii, et avatud uks sulgub, kui see sõiduki edasiliikumisel satub kontakti mõne paigal oleva esemega.

7.6.4.4. Kui käsitsi avatavad ja suletavad teenindusuksed on püüdelukuga, peavad need olema kaheastmelise lukustusasendiga.

7.6.4.5. Teenindusukse siseküljel ei tohi olla seadmeid, mis kataksid suletud ukse korral sõiduki sees olevad astmed. See ei välista, et suletud ukse korral on trepisüvendis ukse juhtimismehhanism ja muud ukse siseküljele kinnitatud seadmed, mis ei moodusta põranda pikendust, millel sõitjad võivad seista. See mehhanism ja need seadmed ei tohi olla sõitjatele ohtlikud.

7.6.4.6. Ebapiisava otsenähtavuse korral peavad sõidukile olema paigaldatud optilised või muud seadmed, mille abil juht saab oma kohalt kindlaks teha, kas mõni sõitja asub sees- või väljaspool sõidukit mõne käsitsi avatava külgmise teenindusukse vahetus läheduses.

Kuni 22 sõitjaga sõiduki tagaseinas oleva teenindusukse korral on see nõue täidetud, kui juhil on võimalik märgata 1 m kaugusel sõiduki taga seisvat 1,3 m pikkust inimest.

7.6.4.7. Sõiduki sissepoole avanevad uksed ja nende mehhanism konstrueeritakse nii, et nende liikumine normaalsete kasutustingimuste korral ei saa vigastada sõitjaid. Vajaduse korral paigaldatakse sobivad kaitseseadmed.

7.6.4.8. Kui teenindusuks asub tualeti või mõne muu siseruumi ukse kõrval, tuleb tagada, et teenindusust ei saaks kogemata kasutada. See nõue ei kehti ukse puhul, mis lukustub automaatselt, kui sõiduki kiirus ületab 5 km/h.

7.6.4.9. Kuni 22 sõitjaga sõidukitel ei tohi sõiduki tagaseinas olevaid teenindusuksi olla võimalik avada rohkem kui 115o ja vähem kui 85o ning need peavad avamisel automaatselt säilitama selle asendi. See ei välista võimalust selle tõkise ületamiseks ja ukse avamiseks suurema nurga all, kui see on ohutu; see võib olla vajalik näiteks tagurdamisel kõrge laadimisplatvormi juurde või uste avamiseks 270o, et võimaldada vaba laadimisala sõiduki taga.

7.6.5. Mehhaniseeritud teenindusustele esitatavad täiendavad tehnilised nõuded

7.6.5.1. Elektrisüsteemi töökorras olekust sõltumata peab mehhaniseeritud teenindusust saama sõiduki seisu ajal (kuid mitte tingimata sõidu ajal) avarii korral avada seestpoolt ja lukustamata uksi ka väljastpoolt seadmete abil,

7.6.5.1.1. mis ei sõltu muudest ukse avamise seadmetest;

7.6.5.1.2. sõiduki sees asuvate seadmete korral tuleb need paigaldada uksele või uksest kuni 300 mm kaugusele vähemalt 1 600 mm kõrgusele esimesest trepiastmest;

7.6.5.1.3. mis on uksele lähenedes ja ukse ees seistes selgelt näha ja hästi äratuntavad; kui need on paigaldatud lisaks tavalisele avamisseadmele, siis peavad nad olema selgelt tähistatud kasutamiseks avariiolukorras;

7.6.5.1.4. mida vahetult ukse juures seisev isik saab käsitseda ka üksi;

7.6.5.1.5. mis avavad ukse või võimaldavad seda hõlpsalt käsitsi avada;

7.6.5.1.6. mis võivad olla kaitstud lihtsalt eemaldatava või purustatava seadmega, mis võimaldab juurdepääsu avarii korral kasutatavale seadmele; avarii korral kasutatava seadme kasutamist või kaitseseadmete eemaldamist peab juht kuulma ning nägema;

7.6.5.1.7. uks, mida juht avab ja sulgeb ja mis ei vasta punkti 7.6.5.6.2 nõuetele, peab olema konstrueeritud nii, et see pärast ukse avamise seadmete rakendamist ja normaalasendisse tagasiviimist sulgub alles siis, kui juht kasutab sulgemisseadet.

7.6.5.2. Kasutada võib ka juhiistmelt käitatavat seadet, mis lülitab välja avarii korral kasutatavad sõidukist väljaspool asuvad seadmed teenindususte lukustamiseks väljastpoolt. Sellisel juhul peavad välimised avarii korral kasutatavad seadmed mootori käivitamisel või enne sõidukiiruse 20 km/h saavutamist jälle automaatselt sisse lülituma. Seejärel ei tohi avarii korral kasutatavad seadmed automaatselt välja lülituda, vaid selleks peab juht uuesti sekkuma.

7.6.5.3. Teenindusuksi, mida avab ja sulgeb juht, peab juht saama käsitseda oma istekohalt seadmete abil, mis on selgelt ja äratuntavalt tähistatud, välja arvatud pedaalide korral.

7.6.5.4. Mehhaniseeritud teenindusuksed peavad aktiveerima märgutule, mis hoiatab juhti, kui mõni uks ei ole täielikult sulgunud, ja on normaalses juhtimisasendis istuvale juhile selgesti nähtav igasuguse välisvalgustuse korral. Märgutuli peab süttima alati, kui ukse jäik konstruktsioon jääb täiesti avatud asendi ja täiesti suletud asendist 30 mm kaugusel asuva punkti vahele. Üks märgutuli võib anda teavet nii ühe kui ka mitme ukse asendi kohta. Sellist märgutuld ei paigaldata eesmise teenindusukse jaoks, kui see ei vasta punktide 7.6.5.6.1.1 ja 7.6.5.6.1.2 nõuetele.

7.6.5.5. Seadmed, millega juht saab mehhaniseeritud ust avada ja sulgeda, peavad olema konstrueeritud nii, et juht saab ukse liikumissuunda selle avanemisel ja sulgumisel igal ajal vastupidiseks muuta.

7.6.5.6. Mehhaniseeritud teenindususte konstruktsioon ja nende juhtsüsteem peavad tagama, et sulguvad uksed ei vigastaks ega kiiluks kinni sõitjaid.

7.6.5.6.1. See nõue on täidetud, kui on täidetud mõlemad järgmised tingimused:

7.6.5.6.1.1. esiteks, kui sulguvatele ustele avaldub mõnes 6. lisas kirjeldatud mõõtepunktis vastujõud, mis ei ületa 150 N, avaneb uks automaatselt taas täies ulatuses ja jääb seni avatuks, kuni rakendatakse sulgemisseade, välja arvatud juhul, kui tegemist on automaatselt avanevate ja sulguvate teenindusustega. Vastujõu mõõtmiseks võib kasutada pädeva ametiasutuse rahuldavaks tunnistatud mõõtmismeetodit. Sellekohased juhised on esitatud käesoleva eeskirja 6. lisas. Lühiajaliselt võib jõud ka 150 N ületada, kui see ei ole suurem kui 300 N. Taasavamissüsteemi kontrollimiseks võib kasutada 60 mm kõrguse ja 30 mm laiuse ristlõikepinnaga ning 5 mm raadiusega ümardatud nurkadega kontrollkangi;

7.6.5.6.1.2. teiseks, kui sõitja ranne või sõrm jääb ukse vahele:

7.6.5.6.1.2.1. avaneb uks automaatselt täies ulatuses ning jääb avatuks seni, kuni rakendatakse sulgemisseade, välja arvatud juhul, kui tegemist on automaatselt sulguva ja avaneva teenindusuksega või

7.6.5.6.1.2.2. saab sõitja randme või sõrme ukse vahelt end vigastamata hõlpsalt välja tõmmata. Selle nõude täitmist saab kontrollida käega või punktis 7.6.5.6.1.1 nimetatud kontrollkangi abil, mille üks ots on 300 mm pikkuses koonusekujuline jämedusega 30 millimeetrist kuni 5 millimeetrini otsas. Kang ei tohi olla poleeritud ega õlitatud. Kui kontrollkang jääb ukse vahele, peab olema võimalik seda hõlpsasti eemaldada või

7.6.5.6.1.2.3. jääb uks asendisse, mille puhul 60 mm kõrguse ja 20 mm laiuse ristlõikega ning 5 mm raadiusega ümardatud nurkadega kontrollkang pääseb vabalt läbi tekkinud vahe. Selline asend ei tohi jääda täielikult suletud asendist kaugemale kui 30 mm.

7.6.5.6.2. Eesmise teenindusukse korral on punkti 7.6.5.6 nõue täidetud, kui uks:

7.6.5.6.2.1. vastab punktide 7.6.5.6.1.1 ja 7.6.5.6.1.2 nõuetele või

7.6.5.6.2.2. on pehmete ääristega; need ei tohi olla nii pehmed, et ukse jäik konstruktsioon saavutaks täielikult suletud asendi, kui ukse vahele pannakse punktis 7.6.5.6.1.1 nimetatud kontrollkang.

7.6.5.7. Kui mehhaniseeritud teenindusuks jääb suletuks ainult ukse pideva elektrivarustuse korral, peab uste elektrivarustuse katkemisest juhile teatama visuaalne signaalseade.

7.6.5.8. Kui sõidukisse on paigaldatud käivitamist takistav seade, peab see toimima kiirustel alla 5 km/h ja seda ei tohi olla võimalik suurematel kiirustel sisse lülitada.

7.6.5.9. Kui sõidukil puudub käivitamist takistav seade, peab seisva sõiduki liikumahakkamisel, kui mõni mehhaniseeritud teenindusuks ei ole täielikult sulgunud, aktiveeruma juhile kuuldav helisignaal. Punkti 7.6.5.6.1.2.3 nõuete kohaste uste korral peab helisignaal aktiveeruma, kui sõiduki kiirus ületab 5 km/h.

7.6.6. Automaatselt avanevatele ja sulguvatele teenindusustele esitatavad täiendavad tehnilised nõuded

7.6.6.1. Avamisseadmete rakendamine

7.6.6.1.1. Isetoimiva teenindusukse avamisseadmeid peab saama sisse ja välja lülitada ainult oma istmel asuv juht, välja arvatud punktis 7.6.5.1 nimetatud juhtudel.

7.6.6.1.2. Sisse- ja väljalülitamine võib toimuda vahetult, kasutades selleks lülitit, või kaudselt, näiteks eesmise teenindusukse avamise ja sulgemisega.

7.6.6.1.3. Avamisseadmete kasutamisest peab andma märku indikaator sõiduki sees ja kui ust avatakse väljastpoolt, ka väljaspool sõidukit; indikaator (näiteks valgustusega lüliti, valgustusega tingmärk) peab asuma asjaomasel uksel või selle kõrval.

7.6.6.1.4. Kui süsteem käivitatakse lüliti abil, peab näiteks lüliti asend, märgutuli või valgustatud lüliti juhile selgelt märku andma süsteemi talitusest. Lüliti peab olema tähistatud ja paigutatud nii, et seda ei saa segamini ajada mõne muu juhtimisseadmega.

7.6.6.2. Isetoimivate teenindususte avamine

7.6.6.2.1. Kui juht on avamisseadmed käivitanud, peavad sõitjad saama teenindusuksi avada järgmiselt:

7.6.6.2.1.1. seestpoolt, vajutades näiteks surunupule või läbides valguskiir-tõkise, ja

7.6.6.2.1.2. väljastpoolt, välja arvatud ainult väljumiseks ette nähtud uste korral, vajutades valgustatud surunuppu, vajutades surunuppu valgustatud tingmärgi all või muu sellise asjakohase juhisega seadme abil.

7.6.6.2.2. Punktis 7.6.6.2.1.1 nimetatud surunuppudele vajutamine ja punktis 7.7.9.1 nimetatud kommunikatsioonivahendite kasutamine juhiga suhtlemiseks võib edastada signaali, mis salvestatakse ja mis avab ukse, kui juht on käivitanud avamisseadmed.

7.6.6.3. Isetoimivate teenindususte sulgemine

7.6.6.3.1. Kui mõni isetoimiv teenindusuks on avanenud, peab see teatud aja pärast uuesti automaatselt sulguma. Kui mõni sõitja selle aja jooksul sõidukisse siseneb või väljub, tagatakse ohutusseadme (näiteks põrandakontakti, valguskiir-tõkise või ühesuunalise läbikäiguvärava) abil, et seda ajavahemikku piisavalt pikendatakse.

7.6.6.3.2. Kui sõitja siseneb sõidukisse või väljub sellest ukse sulgumise ajal, peab sulgumisprotsess automaatselt katkema ja uks avatud asendisse tagasi pöörduma. Vastassuunalise liikumise käivitamiseks võib kasutada punktis 7.6.6.3.1 nimetatud ohutusseadmeid või mõnd muud seadet.

7.6.6.3.3. Punkti 7.6.6.3.1 kohaselt automaatselt sulgunud ukse peab sõitja saama punkti 7.6.6.2 kohaselt uuesti avada; see ei kehti, kui juht on avamisseadmed välja lülitanud.

7.6.6.3.4. Kui juht lülitab välja isetoimivate teenindususte avamisseadmed, peavad avatud uksed punktide 7.6.6.3.1 ja 7.6.6.3.2 kohaselt uuesti sulguma.

7.6.6.4. Eriotstarbeliste, näiteks lapsevankriga sõitjate, piiratud liikumisvõimega sõitjate jne teenindamiseks ette nähtud uste automaatse sulgumise takistamine

7.6.6.4.1. Juhil peab olema võimalik uste automaatset sulgumist spetsiaalse juhtimisseadme abil takistada. Ka sõitjad peavad spetsiaalsele surunupule vajutades saama takistada ukse sulgumist.

7.6.6.4.2. Ukse automaatse sulgumise takistamisest peab juhile märku andma näiteks visuaalne märgutuli.

7.6.6.4.3. Juht peab igal juhul saama automaatset sulgumist taaskäivitada.

7.6.6.4.4. Sellele järgnev sulgumine peab toimuma punkti 7.6.6.3 kohaselt.

7.6.7. Avariiustele esitatavad tehnilised nõuded

7.6.7.1. Seisva sõiduki avariiust peab olema võimalik seest ja väljast hõlpsasti avada. See nõue ei välista seda, et ukse võib lukustada ka väljastpoolt, kui selle saab alati seestpoolt avada, kasutades tavapärast avamisseadet.

7.6.7.2. Avariiuks ei tohi olla mehhaniseeritud, kui seda kasutatakse avariiuksena, välja arvatud juhul, kui uks pärast punktis 7.6.5.1 sätestatud seadme kasutamist ja normaalasendisse tagasipöördumist ei sulgu enne, kui juht kasutab ukse sulgemise seadet. Avariiuks ei tohi olla liuguks, välja arvatud kuni 22 sõitjaga sõidukites. Nende sõidukite puhul võib kasutada avariiuksena liugust, kui on tõestatud, et seda ust saab pärast eeskirja nr 33 kohaselt sooritatud laupkokkupõrke katset avada tööriistade abita.

7.6.7.3. Juhtimisseadmed või mehhanismid avariiuste avamiseks väljastpoolt peavad asuma maapinnast 1 000 kuni 1 500 mm kõrgusel ja uksele lähemal kui 500 mm. I, II ja III klassi sõidukitel peavad kõik juhtimisseadmed või mehhanismid avariiuste avamiseks seestpoolt olema põrandapinnast või seadmele lähima astme pinnast 1 000 kuni 1 500 mm kõrgusel ja uksele lähemal kui 500 mm. See ei kehti juhiruumis olevate seadmete kohta.

7.6.7.4. Sõiduki küljele paigutatud hingedel pöörduvatel avariiustel peavad hinged olema ukse eespoolsel äärel ning uks peab avanema väljapoole. Kasutada võib rihmu, kette või muid avanemisnurka piiravaid seadmeid, kui need ei takista ukse avamist ja selle avatuks jäämist vähemalt 100o nurga all. Kui avariiuksele on tagatud vaba juurdepääs, ei nõuta minimaalset 100o avanemisnurka.

7.6.7.5. Avariiuksed peavad olema kindlustatud tahtmatu käitamise vastu. See nõue ei kehti avariiukse kohta, mis lukustub automaatselt, kui sõiduki kiirus ületab 5 km/h.

7.6.7.6. Avariiustel peab olema helisignaalseade, mis hoiatab juhti, kui uksed ei ole korralikult suletud. Signaalseadme peab käivitama ukse lukustusriivi või ukse käepideme liikumine, mitte ukse liikumine.

7.6.8. Avariiakendele esitatavad tehnilised nõuded

7.6.8.1. Hingedel pöörduvad või väljalükatavad avariiaknad peavad avanema väljapoole. Väljalükatavad aknad ei tohi avamisel sõidukist täielikult eralduda. Väljalükatavate akende süsteem peab olema selline, et nende tahtmatu väljalükkamine on võimatu.

7.6.8.2. Kõik avariiaknad peavad olema:

7.6.8.2.1. sobivaks tunnistatud seadme abil seest- ja väljastpoolt hõlpsasti ning kiiresti avatavad või

7.6.8.2.2. valmistatud purunevast kildumatust klaasist. See välistab kihilisest klaasist akende või plastakende kasutamise. Iga avariiakna läheduses peab olema sõidukis viibijatele kergesti kättesaadav seade aknaklaasi purustamiseks.

7.6.8.3. Väljastpoolt lukustatavad avariiaknad peavad olema sellise konstruktsiooniga, et neid saab seestpoolt igal ajal avada.

7.6.8.4. Kui avariiaken on akna ülaserva paigutatud hingedel pöörduv aken, peab sellel olema seade, mis hoiab akna täielikult avatuna. Kõik hingedel pöörduvad avariiaknad peavad töötama nii, et need ei takista vaba läbipääsu nii seestpoolt kui ka väljastpoolt sõidukit.

7.6.8.5. Kõrgus akna all olevast põrandapinnast (arvestamata lokaalseid kõrvalekaldeid, näiteks rattakoopad või ülekandemehhanismi korpus) sõiduki küljele paigaldatud avariiakna alumise servani ei tohi hingedel pöörduva avariiakna korral olla üle 1 200 mm ega alla 650 mm ja purustatava klaasiga akna korral alla 500 mm.

Hingedel pöörduva avariiakna korral võib alumise serva kõrgust vähendada 500 mm-ni, kui aknaaval on kuni kõrguseni 650 mm kaitseseade, mis välistab sõitjate sõidukist väljakukkumise. Kui aknaaval on kaitseseade, ei tohi sellest kõrgemal oleva aknaava mõõt olla väiksem avariiakna miinimumsuurusest.

7.6.8.6. Hingedel pöörduval avariiaknal, mida juhiistmelt selgesti ei näe, peab olema helisignaalseade, mis hoiatab juhti, kui aken ei ole täielikult suletud. Signaalseadme peab käivitama akna sulguri liikumine, mitte akna liikumine.

7.6.9. Avariiluukidele esitatavad tehnilised nõuded

7.6.9.1. Avariiluugid peavad töötama nii, et need ei takista vaba läbipääsu nii seestpoolt kui ka väljastpoolt sõidukit.

7.6.9.2. Katuses olevad avariiluugid peavad olema väljalükatavad, hingedel pöörduvad või valmistatud hõlpsalt purustatavast kildumatust klaasist. Põrandaluugid peavad olema hingedel pöörduvad või väljalükatavad ning varustatud akustilise signaalseadmega, mis teavitab juhti, kui luuk ei ole kindlalt suletud. Hoiatusseade peab käivituma põrandaluugi lukustusseadme liikumisel, mitte luugi liikumisel. Põrandaluugid peavad olema kaitstud nende tahtmatu kasutamise vastu. See nõue ei kehti põrandaluugi kohta, mis lukustub automaatselt, kui sõiduki kiirus ületab 5 km/h.

7.6.9.3. Väljalükatavad põrandaluugid ei tohi nende kasutamisel sõiduki küljest täielikult eralduda, et luuk ei ohustaks teisi liiklejaid. Väljalükatavate avariiluukide mehhanism peab olema selline, mis takistab nende tahtmatut väljalükkamist. Väljalükatavaid põrandaluuke peab olema võimalik välja lükata ainult sõitjateruumist.

7.6.9.4. Hingedel pöörduvad avariiluugid peavad avanema sõiduki suhtes ette- või tahapoole ning avanemisnurk peab olema vähemalt 100o. Hingedel pöörduvad põrandaluugid peavad pöörduma sõitjateruumi sisse.

7.6.9.5. Avariiluugid peavad olema seest- ja väljastpoolt kergesti avatavad või eemaldatavad. See nõue ei välista avariiluugi lukustamise võimalust sissepääsu takistamiseks valveta jäetud sõidukisse, kui avariiluuke saab seestpoolt tavalise avamis- või eemaldamisseadme abil alati avada või eemaldada. Hõlpsalt purustatavast materjalist avariiluugi korral peab selle läheduses asuma sõidukis viibivatele inimestele kergesti kättesaadav seade, millega saab luugi purustada.

7.6.10. Sissetõmbuvale trepile esitatavad tehnilised nõuded

Sissetõmbuv trepp peab vastama järgmistele nõuetele:

7.6.10.1. sissetõmbuva trepi kasutuse võib viia sünkrooni teenindusukse või avariiuksega;

7.6.10.2. suletud ukse korral ei tohi sissetõmbuva trepi ükski osa ulatuda sellega külgneva kereosa piirjoonest rohkem kui 10 mm väljapoole;

7.6.10.3. kui uks on avatud ja sissetõmbuv trepp väljalükkunud asendis, peab selle pind vastama käesoleva lisa punkti 7.7.7 nõuetele;

7.6.10.4. elektriliselt juhitava trepiga sõiduk ei tohi omal jõul liikuma hakata, kui trepp on väljalükkunud asendis. Käsitsi juhitava sissetõmbuva trepi korral peab helisignaal andma juhile märku, kui trepp ei ole täielikult sisse tõmbunud;

7.6.10.5. kui sõiduk liigub, peab olema välistatud, et elektriliselt juhitav trepp lükkuks välja. Trepi juhtimise seadme rikke korral peab trepp sisse tõmbuma ja jääma sissetõmbunud asendisse. Asjakohase ukse töötamist ei tohi selline rike ega trepi kahjustumine või blokeerumine mõjutada;

7.6.10.6. kui sõitja seisab elektriliselt juhitaval sissetõmbuval trepil, peab olema välistatud, et asjaomast ust saaks sulgeda. Selle nõude täitmist kontrollitakse väikelapse kehakaalule vastava 15 kg raskuskeha asetamisega trepi keskosale. Seda nõuet ei kohaldata juhi otseses vaateväljas olevate uste korral;

7.6.10.7. sissetõmbuva trepi liikumine ei tohi tekitada kehavigastusi sõitjatele ega peatustes seisvatele inimestele;

7.6.10.8. sissetõmbuva trepi ette ja taha suunatud nurgad peavad olema ümardatud vähemalt 5 mm raadiusega; servad peavad olema ümardatud vähemalt 2,5 mm raadiusega;

7.6.10.9. kui sõitjateruumi uks on avatud, peab sissetõmbuv trepp seisma kindlalt väljalükatud asendis. Kui ühe astmega trepi keskele asetatakse mass 136 kg või kahe astmega trepi keskele mass 272 kg, ei tohi astme läbipaine olla üheski punktis suurem kui 10 mm.

7.6.11. Märgistused

7.6.11.1. Avariiväljapääsud märgistatakse sõiduki sees ja väljas kirjaga “avariiväljapääs”, millele on vajaduse korral lisatud rahvusvaheliselt levinud sümbol.

7.6.11.2. Seadmed teenindususte juhtimiseks avarii korral ja kõik avariiväljapääsude juhtimise seadmed tähistatakse nii sõiduki sees kui ka väljas asjakohase sümboli või selgesõnalise tekstiga.

7.6.11.3. Väljapääsudele või nende lähedale kinnitatakse selged juhised väljapääsude kasutamise kohta avarii korral.

7.6.11.4. Arvestades, kus riigis (riikides) taotleja soovib sõidukit turustada, sätestab tüübikinnitust andev ametiasutus keele, milles esitatakse punktide 7.6.11.1 kuni 7.6.11.3 kohased tekstid, ja teeb seda vajaduse korral koostöös asjaomase riigi (asjaomaste riikide) pädevate ametiasutustega. Kui selle riigi ametiasutus, kus sõiduk peab kasutusloa saama, keelt muudab, ei too see muudatus kaasa uue tüübikinnitusmenetluse korraldamist.

7.7. Sisustuselemendid

7.7.1. Juurdepääs teenindusustele (vaata 4. lisa joonist l)

7.7.1.1. Vabast ruumist, mis ulatub teenindusuksega külgseinast sõiduki sisemusse, peab püstasendis läbi mahtuma 20 mm paksune, 400 mm laiune ja 700 mm kõrgune ristkülikukujuline tahvel, mis asub põrandast 700 mm kõrgusel ning millele on sümmeetriliselt asetatud teine, 550 mm laiune tahvel; teise tahvli kõrgus on selline, nagu asjaomase sõiduki klassile on sätestatud. Kahest tahvlist koosnevat katsekeha liigutatakse ukseavaga paralleelselt algasendist, mille korral sõiduki siseruumile lähim välispind on puutujasihiline ukseava välimise äärega, kohani, kus see puutub esimest astet, seejärel hoitakse seda siseneva isiku tõenäolise liikumissuunaga täisnurga all risti.

7.7.1.2. Ülemise ristkülikukujulise tahvli mõõtmed peavad iga sõidukiklassi ja -kategooria korral vastama allpool esitatud tabelis sätestatud mõõtmetele. Teise võimalusena võib kasutada 500 mm kõrgust trapetsikujulist katsekeha, mis moodustab ülemineku ülemise ja alumise katsekeha laiuse vahel. Sel juhul peab ristkülikukujulise osa ja ülemise trapetsikujulise osa kogukõrgus kõigi rohkem kui 22 sõitjaga sõidukiklasside korral olema 1 100 mm ja kuni 22 sõitjaga sõidukiklasside korral 950 mm.







Sõiduki klass Ülemise katsekeha kõrgus (mm) (Mõõde “A” joonis 1) Kogukõrgus Laius Alternatiivne trapetsikujuline osa A-klass (*1) 950 950 1 650 550 (*2) B-klass (*1) 700 950 1 400 I klass 1 100 1 100 1 800 II klass 950 1 100 1 650 III klass 850 1 100 1 550 ( *1 ) Kuni 22 sõitjaga sõidukite puhul võib alumine tahvel olla ülemise tahvli suhtes nihutatud, kui see on paigutatud samas suunas. ( *2 ) Ülemise tahvli laius võib ülaosas olla kuni 400 mm, kui see hõlmab ka kaldkanti, mille kalle ei ületa 30o horisontaaljoone suhtes.

7.7.1.3. Kui kahest tahvlist koosneva katsekeha kesktelge on nihutatud ristsuunas algasendist 300 mm võrra ja kahest tahvlist koosnev katsekeha puudutab trepi pinda, tuleb katsekeha jätta sellesse asendisse.

7.7.1.4. Seejärel nihutatakse vaba läbipääsu kontrollimiseks kasutatavat silindrilist katsekeha (vt 4. lisa joonist 6), alustades läbikäigust, liikudes sõidukist väljuva sõitja tõenäolises liikumissuunas, kuni selle kesktelg on jõudnud vertikaaltasandini, mis läbib ülemise astme kõige ülemist serva, või kuni ülemise silindri puutujatasand puudutab kahest tahvlist koosnevat katsekeha, sõltuvalt sellest, millise punktini enne jõutakse, ning hoitakse seda selles asendis (vt 4. lisa joonist 2).

7.7.1.5. Punktis 7.7.1.4 sätestatud asendis oleva silindrilise katsekeha ja punktis 7.7.1.3 sätestatud asendis oleva kahest tahvlist koosneva katsekeha vahel peab olema vaba ruum, mille kõrgeim ja madalaim piir on esitatud 4. lisa joonisel 2. See vaba ruum peab võimaldama takistamatult läbi pääseda vertikaalsel tahvlil, mille kuju ja mõõtmed on samad mis silindrilisel katsekehal (punkt 7.7.5.1) ja mille keskläbilõige ning paksus ei ületa 20 mm. Liigutades tahvlit sissepääsu kasutava sõitja tõenäolises liikumissuunas, tuleb tahvlit nihutada puutujasihilisest asendist silindrilise katsekeha suhtes, kuni selle väliskülg puutub kokku kahest tahvlist koosneva katsekeha siseküljega, puudutades astme ülaservadega määratud tasandit või tasandeid (vt 4. lisa joonist 2).

7.7.1.6. Vaba ruum katsekeha takistamatuks läbipääsuks ei tohi hõlmata ruumi, mis ulatub kuni 300 mm ettepoole ette- või tahapoole suunatud asendiga istme koormamata istmepadjast või kuni 225 mm ettepoole rattakoobastele paigutatud istmest ja kuni istmepadja kõrgeima punktini.

7.7.1.7. Klappistme korral määratakse kõnealune ruum kindlaks istme kasutusasendis.

7.7.1.8. Juurdepääsu teenindusukseni võib takistada meeskonnaliikmete kasutusasendis olev klappiste, kui:

7.7.1.8.1. sõidukis ja teatise vormil (vaata 1. lisa) on selgelt näidatud, et istet tohib kasutada ainult meeskonnaliige;

7.7.1.8.2. iste, mida ei kasutata, pöördub automaatselt tagasi, et võimaldada punktide 7.7.1.1 või 7.7.1.2 ja 7.7.1.3, 7.7.1.4 ning 7.7.1.5 nõuete täitmist;

7.7.1.8.3. uks ei kuulu punktis 7.6.1.4 nimetatud kohustuslike väljapääsude hulka;

7.7.1.8.4. kui iste on kasutusasendis või üles pööratud, ei ulatu ükski selle osa ettepoole vertikaaltasandist, mis läbib juhiistme istumiskoha keskpunkti juhiistme kõige tagumise asendi korral ja sõiduki vastasküljele paigaldatud välise tahavaatepeegli keskpunkti.

7.7.1.9. Juurdepääsu kuni 22 sõitjaga sõidukite uksele ja sissepääsule peetakse takistamatuks, kui:

7.7.1.9.1. sõiduki pikiteljega paralleelselt mõõdetuna on igas punktis vähemalt 220 mm vaba ruumi ja igas põrandast või trepiastmest rohkem kui 500 mm kõrgusel asuvas punktis on vaba ruumi vähemalt 550 mm (vt 4. lisa joonist 3);

7.7.1.9.2. sõiduki pikitelje suhtes vertikaalselt mõõdetuna on igas punktis vähemalt 300 mm vaba ruumi ja igas põrandast või astmest kõrgemal kui 1 200 mm või laele lähemal kui 300 mm asuvas punktis on vaba ruumi vähemalt 550 mm (vt 4. lisa joonist 4).

7.7.1.10. Punkti 7.6.3.1 nõuete kohaseid teenindusukse ja avariiukse mõõtmeid ning punktide 7.7.1.1–7.7.1.7, 7.7.2.1–7.7.2.3, 7.7.5.1 ning 7.7.8.5 nõudeid ei kohaldata B-klassi sõidukite suhtes, mille täismass ei ületa 3,5 tonni ning milles on kuni 12 istet sõitjatele ja igalt istmelt on takistamatu juurdepääs vähemalt kahele uksele.

7.7.1.11. Põranda suurim kalle läbipääsupiirkonnas võib olla kuni 5 %, kui sõiduk, mille mass vastab sõidukorras sõiduki massile, seisab mõõtmise ajal horisontaalpinnal. Ükski kallutusfunktsioon ei tohi olla rakendatud.

7.7.2. Juurdepääs avariiustele (vaata 4. lisa joonist 5)

Järgmisi nõudeid ei kohaldata juhiuste suhtes, mida kuni 22 sõitjaga sõidukitel kasutatakse avariiustena.

7.7.2.1. Vabast ruumist istmetevahelise käigu ja avariiukse avause vahel peab läbi pääsema 300 mm läbimõõduga ja 700 mm kõrgune vertikaalne silinder, millele on asetatud teine, 500 mm läbimõõduga vertikaalne silinder; moodustunud katsekeha kogukõrgus on 1 400 mm.

Ülemise silindri läbimõõtu võib ülaosas vähendada kuni 400 millimeetrini, kui see hõlmab kaldkanti, mille kalle ei ületa 30o horisontaaljoone suhtes.

7.7.2.2. Esimese silindri põhi peab jääma teise silindri projektsiooni piiresse.

7.7.2.3. Kui läbipääsu ääres paiknevad pikisuunas klappistmed, määratakse vaba ruum silindritega alati nii, et istmed on kasutusasendis.

7.7.2.4. Kahe silindri asemel võib kasutada punktis 7.7.5.1 kirjeldatud katsekeha (vaata 4. lisa joonist 6).

7.7.3. Juurdepääs avariiakendele

7.7.3.1. Katsekeha peab olema võimalik istmetevahelisest käigust iga avariiakna kaudu sõidukist välja viia.

7.7.3.2. Katsekeha liikumise suund peab vastama suunale, milles sõidukist lahkuv sõitja tõenäoliselt liiguks. Katsekeha hoitakse selle liikumissuuna suhtes püsti.

7.7.3.3. Katsekeha peab olema õhuke plaat mõõtmetega 600 × 400 mm, mille nurgad on ümardatud 200 mm raadiusega. Sõiduki tagaseinas olevate avariiakende korral võivad katsekeha mõõtmed olla ka 1 400 mm × 350 mm ning nurkade ümardusraadius 175 mm.

7.7.4. Juurdepääs avariiluukidele

7.7.4.1. Avariiluugid katuses

7.7.4.1.1. Vähemalt üks avariiluuk peab olema paigutatud nii, et neljatahuline tüvipüramiid tahu kaldenurgaga 20o ja kõrgusega 1 600 mm puudutab mõne istme osa või samaväärset toetuspunkti, välja arvatud I klassi sõiduki korral. Püramiidi telg peab olema vertikaalne ja selle väiksem ristlõige peab puudutama avariiluugi väljumisava. Toed võivad olla kokkupandavad või liikuvad, kui neid saab kasutusasendis lukustada. Kontrollimisel võetakse aluseks see asend.

7.7.4.1.2. Kui katusekonstruktsiooni paksus on üle 150 mm, peab tüvipüramiidi väiksem ristlõige puudutama avariiluugi avause ala katuse välispinna kõrgusel.

7.7.4.2. Avariiluugid põrandas

Põrandas asuv avariiluuk paigaldatakse nii, et see võimaldaks vahetut ja takistamata väljapääsu sõidukist ning luugi kohal oleva vaba ruumi kõrgus oleks võrdne istmetevahelise käigu kõrgusega. Soojusallikad ja liikuvad detailid peavad luugi ava kõigist osadest olema vähemalt 500 mm kaugusel.

Õhukest plaadikujulist horisontaalasendis katsekeha mõõtmetega 600 mm × 400 mm ja 200 mm raadiusega ümardatud nurkadega peab olema võimalik liigutada sõiduki põrandast 1 m kõrguselt kuni maapinnani.

7.7.5. Istmetevaheline käik (vaata 4. lisa joonist 6)

7.7.5.1. Sõiduki istmetevaheline käik peab olema projekteeritud ja ehitatud nii, et sealt oleks võimalik takistamatult läbi juhtida kahest samateljelisest silindrist ja nende vahel paiknevast tagurpidi pööratud tüvipüramiidist koosnevat katsekeha, mille mõõtmed on järgmised (millimeetrites):







I klass II klass III klass A-klass B-klass Alumise silindri läbimõõt “A” 450 350 300 350 300 Alumise silindri kõrgus 900 900 900 900 900 Ülemise silindri läbimõõt “C” 550 550 450 550 450 Ülemise silindri kõrgus “B” 500 (*1) 500 (*1) 500 (*1) 500 (*1) 300 Kogukõrgus “H” 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 500 ( *1 ) Ülemise silindri kõrgust ja koos sellega kogukõrgust võib vähendada 100 mm võrra istmetevahelise käigu iga osa puhul, mis jääb järgmistest tasanditest tahapoole: a) risttasand tagatelje (rohkem kui ühe tagateljega sõidukite korral kõige eesmise tagatelje) kesksirgest 1,5 m eespool ja b) vertikaalne risttasand, mis läbib teenindusukse tagumist serva või kui tegemist on enam kui ühe teenindusuksega, kõige tagumise teenindusukse tagumist serva.

Ülemise silindri läbimõõtu võib ülaosas vähendada kuni 300 millimeetrini, kui see hõlmab kaldkanti, mille kalle ei ületa 30o horisontaaljoone suhtes.

Katsekeha võib kokku puutuda kinnihoidmisrihmadega, kui need on paigaldatud, või muude elastsete esemetega, näiteks turvavööde osad, ja neid kõrvale nihutada.

7.7.5.1.1. Kui istmest või istmereast eespool ei ole väljapääsu:

7.7.5.1.1.1. peab sõidusuunas asuvate istmete puhul olema võimalik punktis 7.7.5.1 määratletud silindrilist katsekeha nihutada vähemalt vertikaalse risttasandini, mis puutub kokku kõige esimese istmerea seljatugede kõige eesmise punktiga, ja seda selles asendis hoida. Sellest tasandist peab saama 4. lisa joonisel 7 kujutatud tasapinnalist katsekeha liigutada nii, et tasandilise katsekeha sõiduki väliskülje poole suunatud külg nihkub silindrilise katsekehaga kokkupuutepunktist 660 mm võrra ettepoole;

7.7.5.1.1.2. peab külgsuunas paiknevate istmete puhul ulatuma silindrilise katsekeha esiosa vähemalt risttasandini, mis kattub kõige eesmise istme keskpunkti läbiva vertikaaltasandiga (vt 4. lisa joonist 7);

7.7.5.1.1.3. peab seljaga sõidu suunas asuvate istmete puhul silindrilise katsekeha esiosa ulatuma vähemalt vertikaalse risttasandini, mis puutub kokku kõige eesmise istmerea või istme istmepadja esiküljega (vt 4. lisa joonist 7).

7.7.5.2. I klassi sõidukite puhul võib alumise silindri läbimõõtu 450 mm vähendada läbimõõduni 400 mm istmetevahelise käigu igas osas, mis jääb järgmistest tasanditest tahapoole:

7.7.5.2.1. vertikaalne risttasand, mis asub tagatelje (rohkem kui ühe tagateljega sõidukite korral kõige eesmise tagatelje) kesksirgest 1,5 m eespool ja

7.7.5.2.2. kõige tagumise teenindusukse tagaserva läbiv vertikaalne risttasand.

7.7.5.3. III klassi sõidukitel võivad ühel või mõlemal pool istmetevahelist käiku paiknevad istmed olla külgsuunas nihutatavad; istmetevahelise käigu laiust võib siis vähendada suuruseni, mis vastab alumise 220 mm läbimõõduga silindri läbimõõdule, kui iga istme juures on istmetevahelises käigus seisvale isikule kergesti kättesaadav seade, mida käsitsedes saab isegi hõivatud istet hõlpsalt ja võimaluse korral automaatselt viia tagasi asendisse, mis vastab minimaalsele laiusele 300 mm.

7.7.5.4. Liigendsõidukites peab olema võimalik punktis 7.7.5.1 kirjeldatud katsekeha takistamatult läbi liigendosa juhtida. Liigendosa lõõtsa ja pehme vooderduse muud osad ei tohi vahekäiku ulatuda.

7.7.5.5. Istmetevahelisse käiku võib paigaldada trepiastmeid. Nende laius ei tohi olla väiksem istmetevahelise käigu laiusest astme ülaosas.

7.7.5.6. Istmetevahelisse käiku ei lubata paigaldada klappistmeid sõitjatele istekohtade loomiseks.

7.7.5.7. Külgsuunas nihutatavaid istmeid, mis mõnes asendis ulatuvad istmetevahelisse käiku, ei lubata kasutada, välja arvatud III klassi sõidukites ja punktis 7.7.5.3 ette nähtud tingimuste kohaselt.

7.7.5.8. Sõidukitelt, mille suhtes kohaldatakse punkti 7.7.1.9, ei nõuta istmetevahelist käiku, kui järgitakse selles punktis sätestatud mõõtmeid, mis tagavad vajalikud juurdepääsud.

7.7.5.9. Istmetevahelise käigu ja juurdepääsuala põrand peab olema libisemiskindel.

7.7.6. Istmetevahelise käigu kalle

Horisontaalpinnal seisva koormata sõiduki (mille kallutussüsteemi pole tööle rakendatud) istmetevahelise käigu kalle ei tohi ületada:

7.7.6.1. I, II ja A-klassi sõidukites 8 % või

7.7.6.2. (reserveeritud)

7.7.6.3 III ja B-klassi sõidukites 12,5 % ja

7.7.6.4. sõiduki pikisuunalise sümmeetriateljega risti oleva tasandi kalle 5 %.

7.7.7. Trepiastmed (vaata 4. lisa joonist 8)

7.7.7.1. Astmete maksimaalsed ja minimaalsed kõrgused ja minimaalne sügavus teenindususte ja avariiuste juures ning sõidukis sees peavad tööle rakendamata kallutussüsteemi korral olema järgmised:





Märkus : 1. Kahe poolega ukse puhul käsitletakse sissekäigu kummagi poole astmeid eraldi. 2. 4. lisa joonise 8 mõõde E ei pea olema kõigil astmetel ühesugune.

7.7.7.1.1. Trepiastmeteks ei peeta üleminekuid süvistatud istmetevahelisest käigust istekohtade alale. Vertikaalne kaugus istmetevahelise käigu pinna ja istekohtade ala põranda vahel võib olla kuni 350 mm.

7.7.7.2. Punkti 7.7.7 nõuete kohaselt mõõdetakse astme kõrgust selle laiuse keskosast. Lisaks peavad tootjad eriliselt arvesse võtma piiratud liikumisvõimega sõitjate juurdepääsuvõimalusi; eriti astmete kõrgust, mis peab olema võimalikult väike.

7.7.7.3. Esimese astme kõrgust maapinnast mõõdetakse käesoleva eeskirja punkti 2.18 kohaselt sõidukil, mis seisab tasasel pinnal ja mille mass vastab eeskirja punktis 2.18 defineeritud sõidukorras sõiduki tühimassile; rehvid ja rehvirõhk peavad vastama andmetele, mis tootja on esitanud punktis 2.19 defineeritud täismassi kohta.

7.7.7.4. Kui trepiastmeid on rohkem kui üks, võib iga aste ulatuda kuni 100 mm võrra järgmise astme vertikaalprojektsiooni ala sisse, jättes alumisest astmest vabaks vähemalt 200 mm laiuse pinna (vaata 4. lisa joonist 8); kõik astmeservad peavad olema projekteeritud nii, et komistamisoht on võimalikult väike, ja astmeservad peavad olema kontrastset värvi.

7.7.7.5. Iga astme laius ja kuju peab olema selline, et järgmises tabelis kirjeldatud ristküliku saaks astmele asetada nii, et ristküliku pinnast ei jää üle astme serva ulatuma rohkem kui 5 %. Kahe poolega ukseava korral peavad sellele nõudele vastama mõlemad uksepooled.







Sõitjate arv > 22 ≤ 22 Ala Esimene aste (mm) 400 × 300 400 × 200 Teised astmed (mm) 400 × 200 400 × 200

7.7.7.6. Astmete pind peab olema libisemiskindel.

7.7.7.7. Kui koormata, tavalises sõidukorras sõiduk (eelkõige ei tohi olla tööle rakendatud kallutussüsteem) seisab tasasel horisontaalpinnal, ei tohi astme suurim kalle üheski suunas ületada 5 %.

7.7.8. Sõitjate istmed ja ruum istuvate sõitjate jaoks

7.7.8.1. Istme minimaalne laius

7.7.8.1.1. Istmepadja minimaalne laius, mõõde F (vt 4. lisa joonist 9), mõõdetuna selle istekoha keskkohta läbival vertikaaltasapinnal, peab olema:







I, II, A-, B-klassi puhul 200 mm III klassi puhul 225 mm.

7.7.8.1.2. Iga istekoha vaba ruumi laius, mõõde G, (vt 4. lisa joonist 9), mõõdetuna selle istekoha keskkohta läbival vertikaaltasapinnal 270–650 mm kõrgusel koormamata istmepadjast, ei tohi olla väiksem kui:







üksikistmed: 250 mm istepingid enam kui kahele sõitjale 225 mm.

7.7.8.1.3. Kuni 2,35 m laiuste sõidukite korral peab iga istekoha vaba ruumi laius, mõõdetuna selle istekoha keskkohta läbival vertikaaltasapinnal 270–650 mm kõrgusel koormamata istmepadjast, olema vähemalt 200 mm (vt 4. lisa joonist 9A). Kui see nõue on täidetud, ei kohaldata punkti 7.7.8.1.2. nõudeid.

7.7.8.1.4. Kuni 22 sõitjaga sõidukite korral ei hõlma vaba ruum sõiduki seina ääres olevate istmete puhul 20 mm laiust ja 100 mm kõrgust kolmnurkset pinda istme ülemises osas (vt 4. lisa joonist 10). Lisaks arvatakse maha ruum turvavööde ja nende kinnituste ning päikesesirmide tarvis.

7.7.8.2. Istmepadja minimaalne sügavus (mõõde K, vaata 4. lisa joonist 11)

Istmepadja minimaalne sügavus peab olema:

7.7.8.2.1. I, A- ja B-klassi sõidukites 350 mm;

7.7.8.2.2. II ja III klassi sõidukites 400 mm.

7.7.8.3. Istmepadja minimaalne kõrgus (mõõde H, vaata 4. lisa joonist 11)

Koormamata istmepadja kõrgus põrandast mõõdetakse istmepadja esiosa pealispinna horisontaaltasandist põrandani ning see peab olema 400–500 mm; rattakoobaste ja mootoriruumi juures tohib seda mõõdet vähendada 350 millimeetrini.

7.7.8.4. Istmete vahekaugus (vaata 4. lisa joonist 12)

7.7.8.4.1. Kui istmed on samasuunalised, peab istme seljatoe esikülje ja selle ees oleva istme seljatoe tagakülje vaheline kaugus (mõõde H) mõõdetuna horisontaalselt mis tahes kõrgusel istmepadja ülemise pinna ja põrandast 620 mm kõrgusel asuva punkti vahel, vastama vähemalt järgmistele väärtustele:







H I, A- ja B-klass 650 mm II ja III klass 680 mm

7.7.8.4.2. Kõik mõõtmised tehakse istekoha keskjoont läbival vertikaaltasandil ning kokkusurumata istmepadja ja seljatoega.

7.7.8.4.3. Kui ristisuunas paigutatud istmed asuvad vastamisi, peab nende seljatugede esikülgede vaheline kaugus, mõõdetuna istmepatjade kõrgeimate punktide vahel, olema vähemalt 1 300 mm.

7.7.8.4.4. Kui istmete seljatoed on allalastavad ja juhiiste reguleeritava asendiga, mõõdetakse vahekaugus nii, et istmete seljatoed ja muud istmeasendid on tootja määratud normaalses kasutusasendis.

7.7.8.4.5. Kui istme seljatoe küljes on lahtikäiv laud, on see mõõtmise ajal kokkupandud asendis.

7.7.8.4.6. Istmeid, mis on kinnitatud juhikutele või mõne süsteemi abil, mis võimaldab sõiduki siseruumi kujundust hõlpsasti muuta, mõõdetakse istmete tavalises kasutusasendis, mida tootja on tüübikinnituse taotluses kirjeldanud.

7.7.8.5. Vaba ruum ühe istuva sõitja kohta (vaata 4. lisa joonist 13)

7.7.8.5.1. Iga reisijaistme ees peab olema minimaalne vaba ruum, nagu on näidatud 4. lisa joonisel 13. Istme ees asuva istme seljatugi või osa, mille kuju umbkaudu vastab tahapoole kallutatud seljatoe kujule, tohib ulatuda sellesse ruumi punkti 7.7.8.4. sätete kohaselt. Ka istme jalad võivad sellesse ruumi ulatuda, kui sõitja jalgadele jääb piisavalt ruumi. Kui istmed asuvad kuni 22 sõitjaga sõidukites juhiistme kõrval, võivad sellesse ruumi ulatuda armatuurlaud, näidikuplokk, tuuleklaas, päikesesirm, turvavööd ja turvavööde kinnituspunktid.

7.7.8.5.2. Piiratud liikumisvõimega sõitjatele, kes ei kasuta ratastooli, peab bussi sissekäigu lähedal olema A-klassi sõidukites vähemalt üks ning I ja II klassi sõidukites vähemalt kaks näoga või seljaga sõidusuunas ja asjakohaselt tähistatud istet. Piiratud liikumisvõimega sõitja istmel peab olema piisavalt ruumi, sellel peavad olema käepidemed, mis hõlbustavad juurdepääsu istmele ja sealt lahkumist ning istekohal peab olema punkti 7.7.9. kohane märguandevõimalus.

7.7.8.5.2.1. Nende istmete ruum peab moodustama punktis 7.7.8.5.1. sätestatud ruumist vähemalt 110 %.

7.7.8.6. Vaba ruum istekohtade kohal

7.7.8.6.1. Istekohtade ja jalaruumi kohale, välja arvatud kuni 22 sõitjaga sõiduki esimese istmerea istmed, peab jääma kokkusurumata istmepadja kõige kõrgemast punktist mõõdetuna vähemalt 900 mm kõrgune vaba ruum, ning jalaruumi põranda keskosast mõõdetuna vähemalt 1 350 mm kõrgune vaba ruum. Kui sõiduki suhtes kohaldatakse punkti 7.7.1.10 nõudeid, võib põrandalt arvestatud kõrgust vähendada 1 200 millimeetrini.

7.7.8.6.2. Eelmises punktis kirjeldatud vaba ruumi piiravad või piirab üle määratletud ala:

7.7.8.6.2.1. pikisuunalised vertikaaltasandid, mis asuvad kummalgi pool 200 mm kaugusel istekoha kesktasandist, ja

7.7.8.6.2.2. vertikaalne risttasand, mis läbib seljatoe kõige tagumist kõrgemat punkti ning vertikaalne risttasand 280 mm eespool kokkusurumata istmepadja kõige eesmist punkti, mõlemal juhul mõõdetuna istekoha vertikaalsel kesktasandil.

7.7.8.6.3. Punktides 7.7.8.6.1 ja 7.7.8.6.2 sätestatud vabast ruumist võib äärtest maha arvata järgmised alad:

7.7.8.6.3.1. sõiduki välisseina ääres asuva istme ülaosas ristkülikukujuline 150 mm kõrguse ja 100 mm laiuse ristlõikega ala (vaata 4. lisa joonist 14);

7.7.8.6.3.2. sõiduki välisseina ääres asuva istme ülaosas kolmnurkse ristlõikega ala, mille tipp on põrandast 650 mm kõrgusel ja mille aluse laius on 100 mm (vaata 4. lisa joonist 15);

7.7.8.6.3.3. sõiduki välisseina ääres asuva istme juures jalaruumis ala, mille ristlõikepindala on kuni 0,02 m2 (0,03 m2 I klassi madala põrandaga sõidukite korral) ning suurim laius kuni 100 mm (150 mm I klassi madala põrandaga sõidukite korral) (vaata 4. lisa joonist 16).

7.7.8.6.3.4. Kuni 22 sõitjaga sõidukitel tohib tagumistele nurkadele kõige lähemal asuvate istekohtade vaba ruumi tagumine välisserv olla pealtvaates kuni 150 mm raadiusega ümardatud (vaata 4. lisa joonist 17).

7.7.8.6.4. Punktides 7.7.8.6.1, 7.7.8.6.2 ja 7.7.8.6.3 sätestatud vabasse ruumi tohivad ulatuda ka:

7.7.8.6.4.1. teise istme seljatugi, tugiraam ja lisadetailid (näiteks klapplaud);

7.7.8.6.4.2. kuni 22 sõitjaga sõidukitel etteulatuv rattakoobas, kui täidetud on üks kahest järgmisest tingimusest:

7.7.8.6.4.2.1. rattakoobas ei ulatu üle istekoha vertikaalse kesktasandi (vaata 4. lisa joonist 18) või

7.7.8.6.4.2.2. istuva sõitja 300 mm sügavusse jalaruumi lähim serv ei ulatu kokkusurumata istmepadja servale lähemale kui 200 mm ja seljatoe esipinnale lähemale kui 600 mm; need väärtused mõõdetakse istme vertikaalsel kesktasandil (vaata 4. lisa joonist 19). Kahe vastamisi paigutatud istme korral kohaldatakse seda nõuet ainult ühe istme suhtes; istuvate sõitjate jalaruum peab olema vähemalt 400 mm.

7.7.8.6.4.3. Kui kuni 22 sõitjaga sõidukites on istmed juhiistme kõrval, võivad sellesse ruumi ulatuda avatud klappaknad ja nende kinnitused, armatuurlaud või näidikuplokk, tuuleklaas, päikesesirmid, turvavööd ja nende kinnituspunktid ning eesmine laepolster.

7.7.9. Suhtlemine juhiga

7.7.9.1. I, II ja A-klassi sõidukites peavad olema vahendid, millega sõitjad saavad anda juhile märku sõiduki peatamiseks. Selliste kommunikatsioonivahendite juhtseadmel peavad olema ümbritsevast pinnast kõrgemad erksavärvilised nupud, mis I ja A-klassi sõidukites on põrandast kuni 1 200 mm kõrgusel. Juhtseadmeid peab olema piisaval arvul ja need peavad jaotuma ühtlaselt kogu sõiduki ulatuses. Juhtseadmete kasutamisest peab sõitjale andma märku vähemalt üks valgustatud silt. Sildil võib kuvada sõna “peatus” või muu samalaadse teate ja/või sobiva piktogrammi, mis on valgustatud, kuni teenindusuks (-uksed) avatakse. Liigendsõidukites peavad sellised sildid olema sõiduki igas jäigas osas. Kahekordsetes sõidukites peab silt olema mõlemal korrusel.

7.7.9.2. Suhtlemine meeskonnaruumiga

Kui sõidukis on meeskonnaruum, millel puudub juurdepääs juhi- või sõitjateruumile, tagatakse suhtlemisvõimalus juhi- ja meeskonnaruumi vahel.

7.7.10. Kuumade jookide automaadid ja toiduvalmistamisseadmed

7.7.10.1. Kuumade jookide automaadid või toiduvalmistamisseadmed peavad olema paigaldatud või kaitstud nii, et äkilisel pidurdamisel või kurvide läbimisel ei saaks sõitjatele peale loksuda kuumi toite või jooke.

7.7.10.2. Sõidukites, milles on kuumade jookide automaadid või toiduvalmistamisseadmed, peavad kõigil sõitjate istmetel olema sobivad seadmed, et soojad toidud või joogid saaks käest asetada.

7.7.11. Siseruumidesse viivad uksed

Tualettruumi või muudesse siseruumidesse viivad uksed:

7.7.11.1. peavad olema isesulguvad ja neil ei tohi olla ust lahti hoidvaid seadmeid, kui lahtine uks võib avariiolukorras takistada sõitjaid;

7.7.11.2. ei tohi lahti olles varjata ühtegi käepidet, avamisseadet ega kohustuslikku tähist, mis näitab teenindusukse, avariiukse, avariiväljapääsu, tulekustuti või käsiapteegi asukohta;

7.7.11.3. peavad avariiolukorras olema väljastpoolt avatavad;

7.7.11.4. tohivad olla väljastpoolt lukustatavad ainult juhul, kui neid saab igal ajal seestpoolt avada.

7.8. Kunstlik valgustus

7.8.1. Elektriline sisevalgustus peab valgustama:

7.8.1.1. sõitjateruume, meeskonnaruume, tualettruume ja liigendsõidukite liigendosi;

7.8.1.2. treppe või astmeid;

7.8.1.3. juurdepääsusid väljapääsudele ja teenindusukse (-uste) läheduses olevat ala;

7.8.1.4. väljapääsude sõidukis sees olevat märgistust ja nende avamise seadmeid;

7.8.1.5. alasid, kus on takistusi.

7.8.2. Sisevalgustuseks peab olema vähemalt kaks vooluringi, et ühe katkemine ei mõjutaks teist. Üks neist vooluringidest võib anda voolu ainult sisse- ja väljapääsude pidevaks valgustamiseks.

7.8.3. Kunstlik sisevalgustus ega selle peegeldumine ei tohi juhti häirida.

7.9. Liigendsõidukite liigendsektsioon

7.9.1. Sõiduki jäiku osi omavahel ühendav liigendsektsioon peab olema projekteeritud ja ehitatud nii, et võimalik on vähemalt üks pöördliikumine ümber vähemalt ühe horisontaaltelje ja vähemalt üks pöördliikumine ümber vähemalt ühe vertikaaltelje.

7.9.2. Kui sõidukorras sõiduki massiga liigendsõiduk seisab tasasel horisontaalsel pinnal, ei tohi sõiduki kummagi jäiga sektsiooni põranda ja pöörduva põrandaplaadi või seda asendava detaili vahel olla katmata pilu, mille laius on suurem kui:

7.9.2.1. 10 mm, kui sõiduki kõik rattad asuvad samal tasandil, või

7.9.2.2. 20 mm, kui liigendsektsiooni läheduses asuval teljel olevad rattad on pinnal, mis asub 150 mm kõrgemal kui pind, millel on ülejäänud telgede rattad.

7.9.3. Sõiduki jäikade osade põranda ja pöörduva osa põranda kõrguste erinevus ei tohi liitekohal olla suurem kui:

7.9.3.1. 20 mm punktis 7.9.2.1 sätestatud tingimuste korral või

7.9.3.2. 30 mm punktis 7.9.2.2 sätestatud tingimuste korral.

7.9.4. Liigendsõidukites tõkestatakse sõitjate juurdepääs liigendsektsiooni piirkonda, kus:

7.9.4.1. põrandas on katmata pilu, mis ei vasta punkti 7.9.2 nõuetele;

7.9.4.2. põrand ei kanna sõitjate massi;

7.9.4.3. külgseinte liikumine ohustab sõitjaid.

7.10. Liigendsõidukite suunahoidmine

Otsesõidul peavad sõiduki jäikade osade pikisuunalised kesktasandid kokku langema ja moodustama ühe katkematu tasandi.

7.11. Käsipuud ja käepidemed

7.11.1. Üldnõuded

7.11.1.1. Käsipuud ja käepidemed peavad olema piisavalt tugevad.

7.11.1.2. Need peavad olema projekteeritud ja paigaldatud nii, et sõitjate vigastamine oleks välistatud.

7.11.1.3. Käsipuude ja käepidemete profiil peab olema selline, et sõitjad saavad neist hõlpsalt ja kindlalt kinni haarata. Igal käsipuul pe