2011R1086 — ET — 17.11.2011 — 000.002

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Parandatud:

▼B

KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 1086/2011,

27. oktoober 2011,

millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 2160/2003 II lisa ja komisjoni määruse (EÜ) nr 2073/2005 I lisa seoses värskes kodulinnulihas esineva salmonellaga

(EMPs kohaldatav tekst)

Määruses (EÜ) nr 2073/2005 on sätestatud protsessi hügieenikriteerium, mida kohaldatakse seoses salmonellaga broileri- ja kalkunirümpades pärast tapamajas jahutamist. Protsessi hügieenikriteeriumi eesmärk on kontrollida kodulinnurümpade fekaalset saastatust, mis võib tekkida, kui rümbad on saadud nakatunud linnukarjadest või on toimunud ►C1 ristsaastumine ◄ tapamajas. Määruse (EÜ) nr 2073/2005 artikli 10 alusel tuleb kriteeriumid ja tingimused, mis käsitlevad salmonella olemasolu kodulindude rümpades, seoses muutustega salmonella levimuses läbi vaadata. Kuna määruses (EÜ) nr 646/2007 broilerikarjade kohta kehtestatud liidu eesmärgid tuleb täita 2011. aasta lõpuks ja määruses (EÜ) nr 584/2008 kalkunikarjade kohta kehtestatud eesmärgid 2012. aasta lõpuks, tuleks vähendada prooviühikute arvu, mille võrra on lubatud ületada kindlaksmääratud piirmäära. Määruse (EÜ) nr 2073/2005 I lisa 2. peatükki tuleks seepärast vastavalt muuta.

Salmonella typhimurium’i monofaasilised tüved on lühikese aja jooksul muutunud levinuimaks salmonella serotüübiks, mida on leitud mitmel loomaliigil ja inimeselt saadud kliinilistel isolaatidel. Vastavalt teaduslikule arvamusele, milles käsitletakse Salmonella typhimurium’i sarnaste tüvede rahvatervisealase riski hindamist ja seiret, ( 11 ) kujutavad Salmonella typhimurium’i monofaasilised tüved, mille antigeenne valem on ►C2 1,4,[5],12:i:- ◄ , endast Salmonella typhimurium’i variante ning praegustest tõenditest ilmneb, et nendest tulenev oht rahva tervisele on võrreldav muudest Salmonella typhimurium’i tüvedest tuleneva ohuga. Seega on asjakohane selgitada, et Salmonella typhimurium’i käsitlevaid sätteid tuleb kohaldada ka kõnealuste monofaasiliste tüvede suhtes.

Standard EN/ISO 6579 on horisontaalmeetod Salmonella spp. tuvastamiseks toidus ja loomasöödas. Lisaks on määruse (EÜ) nr 2073/2005 I lisas sätestatud, et kõnealune standard on standardmeetod kõikide salmonellat käsitlevate kriteeriumite puhul. Seega on asjakohane sätestada kõnealuse standardi kasutamine standardmeetodina ka värske kodulinnuliha puhul, piiramata kõnealuse määruse sätteid alternatiivsete meetodite kohta. Euroopa Liidu salmonella referentlabor soovitab serotüüpide kindlaksmääramiseks kasutada standardmeetodina White-Kaufmann-Le Minor skeemi.

Proovivõtukavad muude salmonellaga seotud toiduohutuskriteeriumide jaoks on ette nähtud määrusega (EÜ) nr 2073/2005. Need on osutunud toidukäitlejate jaoks kasulikeks ning on seepärast sobivad ka värske kodulinnuliha puhul rakendatavate proovivõtukavade jaoks.

Salmonella enteritidis’e ja Salmonella typhimurium’i käsitleva kriteeriumi kehtestamisega saavutatakse optimaalne tasakaal kodulinnuliha tarbimisega seostatava inimeste salmonelloosi haigestumise vähendamise ja selle kriteeriumi rakendamisest tuleneva majandusliku mõju vahel. Samal ajal julgustaks see toidukäitlejaid võtma meetmeid kodulinnuliha tootmise eelnevates etappides ning see võib kaasa aidata kõikide rahvatervise seisukohast oluliste salmonella serotüüpide vähendamisele. Keskendumine nendele kahele serotüübile on kooskõlas ka seoses kodulinnuliha esmatootmise tasandiga seatud liidu eesmärkidega.

Euroopa Toiduohutusameti koostatud ühenduse 2008. aasta koondaruandest zoonooside, zoonootiliste haigusetekitajate ja toidu kaudu levivate haigusepuhangute kohta Euroopa Liidus ( 10 ) nähtus, et sarnaselt eelmiste aastatega on inimeste salmonelloosi haigestumise põhjuseks ligikaudu 80 % juhtudest Salmonella enteritidis ja Salmonella typhimurium. Kodulinnuliha on endiselt inimeste salmonelloosi peamine allikas.

Kooskõlas komisjoni 1. septembri 2005. aasta otsusega 2005/636/EÜ ühenduse rahalise toetuse kohta liigi Gallus gallus broilerikarjade hulgas Salmonella spp. levimust käsitleva alusuuringu teostamiseks liikmesriikides, ( 6 ) komisjoni 29. septembri 2006. aasta otsusega 2006/662/EÜ ühenduse rahalise toetuse kohta salmonella levimust kalkunite hulgas käsitleva alusuuringu teostamiseks liikmesriikides ( 7 ) ja komisjoni 19. juuli 2007. aasta otsusega 2007/516/EÜ, milles käsitletakse ühenduse rahalise toetuse andmist liikmesriikidele, et uurida broilerikarjade puhul Campylobacter spp. esinemist ja selle ravimresistentsust ning broilerirümpade puhul Campylobacter spp. ja Salmonella spp. esinemist, ( 8 ) koguti teavet salmonella levimuse kohta vastavalt broilerikarjadel, kalkunikarjadel ja broilerirümpadel. Kõnealuste uuringute tulemuste, aga ka broilerite suhtes kohaldatavate salmonellat käsitlevate määruse (EÜ) nr 2160/2003 artikli 5 kohaste siseriiklike kontrolliprogrammide esimese programmiaasta (2009) esialgsete tulemuste kohaselt on salmonella levimus broileri- ja kalkunikarjadel senini suur ( 9 ). Lisaks sellele muutus määruse (EÜ) nr 2160/2003 kohaselt kalkunite suhtes kohaldatavate salmonellat käsitlevate siseriiklike kontrolliprogrammide kohaldamine kohustuslikuks alles alates 2010. aastast. Kriteeriumi kohaldamine kõikide salmonella serotüüpide suhtes enne kui salmonella levimust broileri- ja kalkunikarjadel on oluliselt vähendatud, võib tootmisharule kaasa tuua ebaproportsionaalselt suure majandusliku mõju. Seetõttu tuleks muuta määruse (EÜ) nr 2073/2005 I lisa 1. peatükki.

Seoses värske kodulinnulihaga tuleks ette näha, et salmonellat käsitleva kriteeriumi kohta kehtestatud üksikasjalike eeskirjadega tagatakse piisav kindlus selles osas, et kõnealuses lihas ei esine asjakohast salmonellat ja et ühtlustatud kohaldamise tulemuseks on õiglane konkurents ja sarnased turuleviimise tingimused.

Määruse (EÜ) nr 2160/2003 II lisas on sätestatud erimeetmete rakendamine selle määruse I lisas loetletud zoonooside ja zoonootiliste mõjurite tõrjeks. Täpsemalt on määruse (EÜ) nr 2160/2003 II lisa E osa 1. punktiga ette nähtud, et alates 12. detsembrist 2010 ei tohi I lisas loetletud loomadelt pärit teatavat värsket kodulinnuliha viia turule inimtoiduks, välja arvatud juhul, kui see vastab järgmisele kriteeriumile: „Salmonella: 25 grammis ei leidu”. Kõnealuse määrusega on ka ette nähtud, et selle kriteeriumi kohta sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad, eelkõige eeskirjad proovivõtukavade ja analüüsimeetodite kohta.

Komisjoni 20. juuni 2008. aasta määruses (EÜ) nr 584/2008, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2160/2003 seoses ühenduse eesmärgiga vähendada Salmonella enteritidis’e ja Salmonella typhimurium’i esinemissagedust kalkunitel, ( 4 ) on sätestatud liidu eesmärk vähendada nende kahe Salmonella serotüübi esinemist kalkunikarjadel. Kõnealuse määruse eesmärk on vähendada 31. detsembriks 2012Salmonella enteritidis’e või Salmonella typhimurium’iga nakatunud ►C1 nuumkalkunite ◄ karjade osakaalu kuni 1 protsendini või alla selle.

Komisjoni 12. juuni 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 646/2007, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2160/2003 seoses ühenduse eesmärgiga vähendada Salmonella enteritidis’e ja Salmonella typhimurium’i esinemissagedust broileritel ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1091/2005, ( 3 ) on vastu võetud liidu eesmärk vähendada nende kahe salmonella serotüübi levimust broileritel. Kõnealuse määruse eesmärk on vähendada 31. detsembriks 2011Salmonella enteritidis’e või Salmonella typhimurium’iga nakatunud broilerikarjade osakaalu kuni 1 protsendini või alla selle.

Määruse (EÜ) nr 2160/2003 eesmärk on tagada õigete ja tõhusate meetmete võtmine salmonella ja muude zoonoositekitajate avastamiseks ja kontrolliks tootmise, töötlemise ja turustamise kõikides asjaomastes etappides, et vähendada nende levimust ja nendest tulenevat ohtu rahva tervisele. Kõnealuse määruse reguleerimisalasse kuulub muu hulgas ka eesmärkide vastuvõtmine konkreetsete zoonooside levimuse vähendamiseks loomapopulatsioonidel ning teatavate loomade ja nende saaduste ühendusesisest kaubandust ja kolmandatest riikidest pärit importi käsitlevate eeskirjade vastuvõtmine.

Artikkel 1

Määruse (EÜ) nr 2160/2003 II lisa E osa punkt 1 asendatakse järgmisega:

Artikkel 2

Määruse (EÜ) nr 2073/2005 I lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.

Artikkel 3

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Määrust kohaldatakse alates 1. detsembrist 2011.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

LISA

Määruse (EÜ) nr 2073/2005 I lisa muudetakse järgmiselt.

3) 3. peatüki punkt 3.2 asendatakse järgmisega:

„3.2. Bakterioloogiliste proovide võtmine tapamajades ning hakkliha, lihavalmistisi, lihamassi ja värsket liha tootvates ettevõtetes

Kariloomade, sigade, lammaste, kitsede ja hobuste rümpadelt proovide võtmise eeskirjad

Kasutatavad destruktiivsed ja mittedestruktiivsed proovide võtmise meetodid, proovivõtu kohtade valimine ning proovide hoiustamine ja transportimise eeskirjad on esitatud standardis ISO 17604.

Proovivõtu igal korral võetakse proovid viielt juhuslikult valitud rümbalt. Proovivõtu kohad tuleb valida tootmisettevõtete kasutatavat tapatehnoloogiat arvestades.

►C1 Enterobacteriaceae ◄ analüüsi ja aeroobsete mikroorganismide kolooniate arvu proovide võtmisel võetakse proov rümba neljast kohast. Neli koeproovi, kokku 20 cm2 ulatuses, võetakse destruktiivsel meetodil. Mittedestruktiivse meetodi kasutamisel peaks ala, millelt proov võetakse, katma iga proovivõtukoha puhul vähemalt 100 cm2 (50 cm2 väikeste mäletsejaliste rümpade puhul).

Salmonella analüüsideks proovide võtmisel kasutatakse abrasiivset käsnameetodit. Valitakse kõige tõenäolisemalt saastunud alad. Kogu proovivõtu ala peab katma vähemalt 400 cm2.

Kui proovid võetakse rümba erinevatelt kohtadelt, moodustatakse neist enne läbivaatust liitproov.

Kodulinnurümpadelt ja värskelt kodulinnulihalt proovide võtmise eeskirjad

Tapamajad võtavad Salmonella analüüsi jaoks proove tervetelt kaelanahaga kodulinnurümpadelt. Muud värsket kodulinnuliha töötlevad ettevõtted peavad võtma proove salmonella analüüsimiseks, eelistades terveid kaelanahaga kodulinnurümpasid, kui need on kättesaadavad, kuid tuleb tagada, et vastavalt riskipõhisele valikule võetakse proove ka tükeldatud linnulihast, millel on nahka, ja/või tükeldatud linnulihast, millel ei ole või millel on vähesel määral nahka.

Tapamajade proovivõtukavad peavad sisaldama kodulinnurümpasid linnukarjadest, kelle salmonella staatus on teadmata, või linnukarjadest, kelle kohta on teada, et need on nakatunud Salmonella enteritidis’e või Salmonella typhimurium’iga.

Kui tapamajas kontrollitakse kodulinnurümpasid salmonella kui protsessi hügieenikriteeriumi suhtes, nagu on sätestatud 2. peatüki real 2.1.5., tuleb peale rümpade jahutamist igal proovivõtul võtta kaelanahaproovid vähemalt 15 juhuslikult valitud kodulinnurümbalt. Igast kodulinnurümba kaelanahast tuleb võtta umbes 10 grammine tükk. Igal korral tuleb samast linnukarjast pärit kolme kodulinnurümba kaelanahaproovid enne analüüside teostamist koondada 5 x 25 grammiseks lõpp-prooviks. Neid proove kasutatakse ka 1. peatüki tabeli real 1.28 esitatud toiduohutuskriteeriumi järgimise kontrollimiseks.

Salmonella analüüside tegemiseks muu värske kodulinnuliha osas kui kodulinnurümbad, tuleb võtta samast partiist viis vähemalt 25 grammist proovi. Sellisest tükeldatud linnulihast, millel on nahka, võetud proov peab sisaldama nahka ja juhul, kui naha kogus ei ole prooviühiku moodustamiseks piisav, tuleb liha välispinnalt võtta lisaks õhuke viil liha. Proov, mis on võetud tükeldatud linnulihast, millel ei ole nahka või millel on vähesel määral nahka, peavad sisaldama lisaks olemasolevale nahale õhukest viilu või viile liha välispinnalt, et moodustada piisav prooviühik. Lihaviilud tuleb võtta nii, et need sisaldaks võimalikult palju liha välispinda.

Proovide võtmise juhised

Üksikasjalikumad juhtnöörid rümpadelt proovide võtmise ja eelkõige proovivõtukohtade osas võib lisada määruse (EÜ) nr 852/2004 artiklis 7 viidatud heade tavade juhistesse.

Rümpade, hakkliha, lihavalmististe, lihamassi ja värske kodulinnuliha proovide võtmise sagedus

Tapamajade või hakkliha, lihavalmistisi, lihamassi või värsket kodulinnuliha tootvate ettevõtete toidukäitlejad võtavad mikrobioloogilise analüüsi proove vähemalt üks kord nädalas. Iga nädal muudetakse proovide võtmise päeva, et tagada proovivõtmine kõigil nädalapäevadel.

Hakkliha ja lihavalmististe proovide võtmisel E. coli ja aeroobsete mikroorganismide kolooniate arvu analüüsideks ning rümpade proovide võtmisel ►C1 Enterobacteriaceae ◄ ja aeroobsete mikroorganismide kolooniate arvu analüüsideks võib kontrollimise sagedust vähendada kahe korrani kuus, kui kuuel järjestikusel nädalal saadakse rahuldavad tulemused.

Proovide võtmisel hakkliha, lihavalmististe rümpade ja värske kodulinnuliha salmonella analüüsideks võib sagedust vähendada kahele korrale kuus, kui 30 järjestikusel nädalal on saadud rahuldavad tulemused. Salmonella proovide võtmise sagedust võib samuti vähendada, kui riigisisene või piirkondlik salmonellat käsitlev kontrollprogramm toimib ja hõlmab kontrolli, mis asendab käesolevas lõigus kirjeldatud proovivõttu. Proovide võtmise sagedust võib lisaks vähendada, kui riigisisene või piirkondlik salmonellat käsitlev kontroll näitab salmonella vähest levimust tapamaja ostetud loomade hulgas.

Riskianalüüsi põhjendatud tulemuste alusel võib pädeva asutuse otsuse kohaselt vabastada väiketapamajad ning hakkliha, lihavalmistisi ja värsket kodulinnuliha väikestes kogustes tootvad ettevõtted korrapärasest proovivõtmisest.”