2006R1083 — ET — 09.04.2009 — 003.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:





Parandatud:









▼B

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 1083/2006,

11. juuli 2006,

millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1260/1999







EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 161, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut ( 1 ), võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust ( 2 ), võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust ( 3 ), võttes arvesse kontrollikoja arvamust ( 4 ) ning arvestades järgmist: (1) Asutamislepingu artiklis 158 on sätestatud, et ühendus taotleb majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tugevdamiseks eri regioonide arengutaseme ühtlustamist ning mahajäämuse vähendamist kõige ebasoodsamates piirkondades või saartel, sealhulgas maapiirkondades. Asutamislepingu artiklis 159 on ette nähtud, et seda tegevust toetatakse struktuurifondide, Euroopa Investeerimispanga (EIP) ja muude olemasolevate rahastamisvahendite kaudu. (2) Euroopa Ülemkogu Lissaboni kohtumisel 23. ja 24. märtsil 2000 ja Göteborgi kohtumistel 15. ja 16. juuni 2001 määratletud ühenduse säästva arengu prioriteetide kaasamise teel peaks ühtekuuluvuspoliitika aitama kaasa majanduskasvu, konkurentsivõime ja tööhõive suurendamisele. (3) Majanduslikud, sotsiaalsed ja piirkondlikud erinevused on laienenud Euroopa Liidus kasvanud nii piirkondlikul kui ka riiklikul tasandil. Seepärast tuleks tugevdada lähenemise, konkurentsivõime ja tööhõivealaseid meetmeid kogu ühenduses. (4) Ühenduse maismaa- ja merepiiride arvu kasv ning tema territooriumi laienemine peaks tõstma piiriülese, riikidevahelise ja piirkondadevahelise koostöö lisandväärtust ühenduses. (5) Ühtekuuluvusfond tuleks kaasata struktuuriabi kavandamisse, et saavutada eri fondide tegevuse vahel suuremat kooskõla. (6) Selliste vahendite, millest toetatakse maaelu arengut, nimelt nõukogu 20. septembri 2005. aasta määrus (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta, ( 5 ) ja kalandussektorit, nimelt Euroopa Kalandusfondi rolli tuleks täpsustada. Need vahendid tuleks kaasata ühise põllumajanduspoliitika ja ühise kalanduspoliitika vahenditesse ning viia kooskõlla ühtekuuluvuspoliitika vahenditega. (7) Seega antakse ühtekuuluvuspoliitika raames toetust üksnes Euroopa Regionaalarengu Fondist (ERF), Euroopa Sotsiaalfondist (ESF) ja Ühtekuuluvusfondist. Iga fondi suhtes kohaldatavad eeskirjad täpsustatakse rakendusmäärustes, mis võetakse vastu vastavalt asutamislepingu artiklitele 148, 161 ja 162. (8) Vastavalt nõukogu 21. juuni 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1260/1999 (millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta) ( 6 ) artiklile 55 vaatab nõukogu komisjoni ettepanekul kõnealuse otsuse uuesti läbi hiljemalt 31. detsembriks 2006. Käesolevas määruses ette pandud fondide reformi läbiviimiseks tuleks määrus (EÜ) nr 1260/99 tunnistada kehtetuks. (9) Et suurendada ühenduse ühtekuuluvuspoliitika lisandväärtust, tuleks struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi tööd keskendada ja lihtsustada ning uuesti määratleda määruses (EÜ) nr 1260/1999 esitatud eesmärgid. Eesmärkideks tuleks kehtestada liikmesriikide ja piirkondade lähenemine, piirkondlik konkurentsivõime ja tööhõive ning Euroopa territoriaalne koostöö. (10) Kõnealuse kolme eesmärgi raames tuleks võtta piisavalt arvesse majanduslikke, sotsiaalseid ja piirkondlikke erisusi. (11) Äärepoolseimatele piirkondadele tuleks kehtestada erimeetmed ja pakkuda täiendavat toetust, et tasakaalustada asutamislepingu artikli 299 lõikes 2 osutatud teguritest tulenevaid ebasoodsaid tingimusi. (12) 4. aasta ühinemisakti protokollis nr 6 struktuurifondide raames eesmärgiga 6 seotud erisätete kohta Soomes ja Rootsis osutatud probleemid, mis on seotud äärmiselt väikese rahvastikutihedusega piirkondade juurdepääsetavusega ja suurtest turgudest kaugel asumisega, nõuavad sobivat finantskohtlemist, et tasakaalustada kõnealuste ebasoodsate tingimuste mõju. (13) Pidades silmas linnade säästva arengu tähtsust ja eelkõige keskmise suurusega linnade panust piirkondlikku arengusse, tuleks pöörata neile suuremat tähelepanu, suurendades linnade taaselustamise edendamiseks nende rolli programmitöös. (14) Fondid peaksid võtma lisaks Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) ja Euroopa Kalandusfondi (EFF) meetmetele eri- ja täiendavaid meetmeid, et toetada majandustegevuse mitmekesistamist maapiirkondades ja kalandusest sõltuvates piirkondades. (15) Tuleks tugevdada meetmeid ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondades, s.t teatavatel saartel, mägipiirkondades ja hõredalt asustatud piirkondades, et nad tuleksid toime oma konkreetsete arenguraskustega; sama tuleks teha laienemise järgselt teatavatel ühenduse piirialadel. (16) Tuleks määrata kindlaks objektiivsed kriteeriumid abikõlblike piirkondade ja alade määramiseks. Selleks tuleb esmatähtsate piirkondade ja alade kindlaksmääramisel võtta ühenduse tasandil aluseks ühine piirkondade klassifitseerimise süsteem, mis on loodud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1059/2003, millega kehtestatakse ühine statistiliste territoriaalüksuste liigitus (NUTS) ( 7 ). (17) Lähenemiseesmärgi alla kuuluvad liikmesriigid ja piirkonnad, mis on oma arengus maha jäänud. Lähenemiseesmärk on suunatud piirkondadele, mille ostujõu pariteetides väljendatud sisemajanduse kogutoodang (SKT) inimese kohta on alla 75 % ühenduse keskmisest. Seetõttu antakse piirkondadele, millele Euroopa Liidu laienemisest tuleneval ühenduse keskmise langusel on negatiivne statistiline mõju, lähenemisprotsessi lõpuleviimiseks märkimisväärset üleminekutoetust. Kõnealuse toetuse andmine lõpeb 2013. aastal ja sellele ei järgne enam täiendavat üleminekuperioodi. Ühtekuuluvusfondist saavad abi lähenemiseesmärgiga hõlmatud liikmesriigid, kelle kogurahvatulu inimese kohta on alla 90 % ühenduse keskmisest. (18) Piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärk on mõeldud lähenemiseesmärgi alt välja jäävatele ühenduse aladele. Toetust võidakse anda nii piirkondadele, mis ei vasta enam programmiperioodi 2000–2006 eesmärgi 1 raames piirkondliku lähenemistoetuse saamise tingimustele ja saavad seetõttu üleminekutoetust, kui ka kõigile teistele ühenduse piirkondadele. (19) Euroopa territoriaalse koostöö eesmärk on mõeldud maismaa- ja merepiiriga piirkondadele, integreeritud territoriaalset arengut soodustavate meetmete raames määratletud riikidevahelise koostöö piirkondadele ning piirkondadevahelise koostöö ja kogemustevahetuse toetamiseks. (20) Koostöö parandamise ja lihtsustamise juurde ühenduse välispiiril kuulub ühenduse välisabi vahendite, eelkõige Euroopa naabruspoliitika ning partnerluse rahastamisvahendi ning nõukogu määrusega (EÜ) nr 1085/2006 asutatud ühinemiseelse abi rahastamisvahendi ( 8 ) kasutamine. (21) ERFi panus sellisesse koostöösse ühenduse välispiiridel aitab kaasa põhiliste piirkondlike ebavõrdsuste korvamisele ühenduses ja seega ühenduse majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tugevdamisele. (22) Fondide tegevus ja toimingud, mille rahastamist neist toetatakse, peaksid olema seostatud ühenduse muude poliitikatega ja vastama ühenduse õigusnormidele. (23) Ühenduse tegevus peaks täiendama liikmesriikide tegevust või püüdma sellele kaasa aidata. Partnerluse tugevdamiseks tuleks kehtestada kord eri liiki partnerite, eelkõige piirkondlike või kohalike ametiasutuste osalemiseks, pidades täielikult kinni liikmesriikide institutsionaalsest korraldusest. (24) Mitmeaastane programmitöö peaks olema suunatud vajalike rahaliste vahendite olemasolu ning ühenduse ja liikmesriikide ühismeetmete ühtsuse ja järjepidevuse tagamise abil fondide eesmärkide saavutamisele. (25) Kuna lähenemise, piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive ning Euroopa territoriaalse koostöö eesmärkide erinevuste ulatuslikkuse ja rahaliste vahendite piiratuse tõttu liikmesriikides ja piirkondades, mis vastavad lähenemise eesmärgi raames toetuse saamise tingimustele, ei suuda liikmesriigid kõnealuseid eesmärke ise rahuldavalt saavutada ning seetõttu on nimetatud eesmärke ühenduse tasandil lihtsam saavutada mitmeks aastaks tagatud ühenduse rahastamise teel, mis võimaldab keskenduda ühtekuuluvuspoliitikas ühenduse prioriteetidele, võib ühendus võtta meetmeid vastavalt asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttele. Vastavalt eelmainitud artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttele ei minda käesoleva määrusega kaugemale, kui on vajalik nimetatud eesmärkide saavutamiseks. (26) Asjakohane on sätestada mõõdetavad eesmärgid, mida enne 1. maid 2004. aastal Euroopa Liidu moodustanud liikmesriigid püüavad saavutada konkurentsivõime edendamiseks ja töökohtade loomiseks lähenemiseesmärgi ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive-eesmärgi raames tehtavate kulutuste abil. On vaja kindlaks määrata asjakohased viisid nimetatud eesmärkide saavutamise mõõtmiseks ja esitamiseks. (27) Asjakohane on tugevdada Struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi meetmete subsidiaarsust ja proportsionaalsust. (28) Vastavalt asutamislepingu artiklile 274 tuleb seoses ühisjuhtimisega täpsustada tingimusi, mille puhul komisjonil on õigus täita oma ülesandeid Euroopa Liidu üldeelarve rakendamisel, ning selgitada liikmesriikide koostöökohustusi. Kõnealuste tingimuste kohaldamise teel oleks komisjonil võimalik veenduda, et liikmesriigid kasutavad fonde seaduslikult ja korrapäraselt ning kooskõlas finantsmääruses sätestatud usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttega. (29) Tegeliku majandusliku mõju tagamiseks ei tohi struktuurifondide panus vastavalt käesoleva määruse tingimustele asendada liikmesriikidepoolseid avaliku sektori kulusid. Lähenemise eesmärgi alla kuuluvatele piirkondadele eraldatud rahaliste vahendite hulga tõttu tuleks täiendavuse põhimõttest kinnipidamise kontrollimisel partnerluse kaudu keskenduda nimetatud piirkondadele ning, kui täiendavuse põhimõtet ei ole järgitud, võib see tuua kaasa finantskorrektsiooni. (30) Fondide rakendamise kõigis etappides toetab ühendus majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse soodustamiseks tehtavate jõupingutuste raames meeste ja naiste ebavõrdsuse kaotamise ja nende võrdõiguslikkuse edendamise eesmärki, mis on sätestatud asutamislepingu artiklites 2 ja 3, ning diskrimineerimise tõkestamist soo, rassi või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse tõttu. (31) Komisjon peaks kehtestama kasutada olevate kulukohustuste assigneeringute soovitusliku jaotuse aastate kaupa, kasutades objektiivset ja läbipaistvat meetodit ning võttes arvesse komisjoni ettepanekut, 2005. aasta 15. ja 16. detsembri Euroopa Ülemkogu järeldusi ja 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelist kokkulepet Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel eelarvedistsipliini ja usaldusväärse finantsjuhtimise kohta, ( 9 ) et märkimisväärne osa oleks koondatud arengus maha jäänud piirkondadele, sealhulgas neile piirkondadele, mis saavad statistilise mõju tõttu üleminekutoetust. (32) Suuremate erinevuste tõttu laienenud Euroopa Liidus tuleks lähenemiseesmärgile koondada rohkem rahalisi vahendeid; jätkama peaks piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi nimel tehtavate jõupingutustega, et aidata tõsta konkurentsivõimet ja tööhõivet ülejäänud ühenduses, ning silmas pidades Euroopa territoriaalse koostöö erilist lisandväärtust, tuleks selle vahendeid suurendada. (33) Liikmesriigile fondist eraldatavatele aastastele assigneeringutele kehtib ülemmäär, mis kinnitatakse vastavalt riigi kasutamisvõimele. (34) 3 % lähenemise ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärkide raames struktuurifondidest liikmesriikidele eraldatud assigneeringutest võib paigutada tulemuslikkuse premeerimiseks ette nähtud liikmesriigi reservi. (35) Struktuurifondide kasutada olevad assigneeringud tuleks programmitöö eesmärgil siduda ühtse indeksiga. (36) Et viia ühtekuuluvuspoliitika strateegiline sisu kooskõlla ühenduse prioriteetidega ja sellega soodustada läbipaistvust, peaks nõukogu komisjoni ettepanekul vastu võtma strateegilised suunised. Nõukogu peaks kontrollima komisjoni strateegilise aruande põhjal nende suuniste rakendamist liikmesriikides. (37) On asjakohane, et iga liikmesriik valmistab dialoogis komisjoniga nõukogu poolt vastu võetud strateegiliste suuniste alusel ette riigisisese viitedokumendi oma arengustrateegia kohta, mis peaks moodustama rakenduskavade ettevalmistamise raamistiku. Riikliku strateegia alusel peaks komisjon riikliku strateegilise raamistiku teadmiseks võtma ja tegema otsuse selle elementide kohta. (38) Struktuurifondide kavandamist ja juhtimist tuleks nende eripära arvesse võttes lihtsustada, sätestades, et rakenduskavasid rahastatakse kas ERFist või ESFist, võimaldades samas kummastki täiendavalt ja piiratud määral rahastada teise fondi alla kuuluvaid meetmeid. (39) Vastastikuse täiendavuse parandamiseks ja rakendamise lihtsustamiseks peaks Ühtekuuluvusfondi ja ERFi toetused kavandatama transporti ja keskkonda käsitlevate rakendusekavade puhul ühiselt ning nendel toetustel peaks olema riigis geograafiline ulatus. (40) Kavandamine peaks tagama, et fondid on kooskõlas üksteisega, muude olemasolevate rahastamisvahenditega, EIP ja Euroopa Investeerimisfondiga (EIF). Kõnealune kooskõlastamine peaks hõlmama ka keerukamate rahastamiskavade koostamist ning avaliku ja erasektori partnerlust. (41) Asjakohane on tagada, et juurdepääsu hõlbustamine rahastamisele ja innovatiivne finantskorraldus on kättesaadav peamiselt mikro-, väike- ja keskmise suurusega ettevõtjatele ning investeerimiseks avaliku ja erasektori partnerlusse ning teistesse projektidesse, mis on lisatud linnade säästva arengu ühtsesse rakenduskavasse. Liikmesriigid võivad valida haldusfondi riigihankelepingu sõlmimise teel vastavalt riigihankeseadusele, sealhulgas vastavalt riigisiseses õiguses olevate eranditega, mis on kooskõlas ühenduse õigusega. Muul juhul, kui liikmesriik on nõus, et riigihankeseadust ei kohaldata, õigustab EIF ja EIP ülesannete määratlus seda, et liikmesriigid määravad neile toetuse, mis on rakenduskavast antav otsene rahaline annetus. Samadel tingimustel võib riigisiseste õigusaktidega ette näha võimaluse määrata toetus ilma pakkumiskutseta teisele finantsasutusele. (42) Komisjonil peaks suuremate tootlike investeeringuprojektide hindamisel olema kogu vajalik teave, et otsustada, kas fondide rahaline toetus põhjustab olulist töökohtade kaotamist nende praegustes asukohtades Euroopa Liidus, eesmärgiga tagada, et ühenduse rahastamine ei toetaks ümberpaigutumist Euroopa Liidus. (43) Programmiperiood kestab seitse aastat, et säiliks määruses (EÜ) nr 1260/1999 määratletud juhtimissüsteemi lihtsustamine. (44) Liikmesriigid ja korraldusasutused võivad luua ERFiga kaasrahastatavate rakenduskavade raames piirkondadevahelise koostöö korra ja võivad võtta arvesse ebasoodsamate looduslike tingimustega piirkondade eripära. (45) Et võtta arvesse lihtsustamise ja detsentraliseerimise vajadust, peaks programmitöö ja finantsjuhtimine toimuma üksnes rakenduskavade ja prioriteetsete suundade tasandil; määruses (EÜ) nr 1260/1999 ette nähtud ühenduse abi raamprogrammi ja programmitäiendi kohaldamine tuleks lõpetada. (46) Liikmesriigid, piirkonnad ja korraldusasutused võivad lähenemise ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärkide raames ERFist kaasrahastatavate rakenduskavade puhul korraldada vastutuse delegeerimise linnade ametiasutustele linnade taaselustamist käsitlevate prioriteetide osas. (47) Äärepoolseimate piirkondade lisakulude hüvitamiseks mõeldud täiendavad assigneeringud tuleks kaasata rakenduskavadesse, mida ERF kõnealustes piirkondades rahastab. (48) ERFist rahastatava Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi elluviimiseks tuleks luua eraldi kord. (49) Komisjonil peaks olema võimalik, vajaduse korral konsulteerides EIPga, kiita heaks rakenduskavas sisalduvad suurprojektid, et hinnata nende eesmärki, mõju ja ühenduse vahendite kavandatud kasutamist. (50) Kasulik oleks täpsustada meetmete liigid, millele fondid peaks osutama tehnilist abi. (51) Tuleb tagada, et liikmesriikide abistamiseks projektide ettevalmistamisel ja hindamisel oleks suunatud piisavalt vahendeid. EIP-l on oluline roll sellise abi osutamisel ja selleks võiks komisjon talle eraldada toetuse. (52) Samamoodi on asjakohane näha ette, et komisjon võib eraldada EIP-le toetuse, et tegeleda mikro-, väike- ja keskmise suurusega ettevõtetele kättesaadavate innovatiivsete finantskorraldusmeetmete vajaduste hindamisega. (53) Eespool nimetatud põhjustel võib EIP-le ja EIF-ile eraldada komisjoni toetuse tehnilise abi meetmete võtmiseks linnade säästva arengu valdkonnas või restruktureerimismeetmete toetamiseks säästvaks majandustegevuseks majanduskriisist märkimisväärselt mõjutatud piirkondades. (54) Fondidest saadava abi mõjusus sõltub samuti usaldusväärse hindamise kaasamisest kavandamisse ja järelevalvesse. Seoses sellega tuleks täpsustada liikmesriikide ja komisjoni ülesanded. (55) Lähenemise ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärkide raames võivad liikmesriigid näha oma riiklikest assigneeringutest ette väikese reservi, et reageerida kiiresti ootamatutele valdkondlikele ja kohalikele probleemidele, mis tulenevad sotsiaal-majanduslikest ümberkorraldustest või kaubanduskokkulepete mõjust. (56) Asjakohane on määratleda, missugused kulutused liikmesriigis võib võrdsustada avalike kulutustega, et arvutada riiklik koguosalus rakenduskavas. Selleks on asjakohane viidata riigihankeid käsitlevate ühenduse direktiivides määratletud avalik-õiguslike isikute panusele, sest sellised isikud hõlmavad mitut liiki avalik-õiguslikke ja eraõiguslikke isikuid, mis on asutatud üldistes huvides ega tegele tööstuse ega kaubandusega ja mida kontrollivad riik, piirkondlik või kohalik omavalitsus. (57) On vaja määrata kindlaks kord, mille alusel kohandada fondide panust rakenduskavadesse, eelkõige ühenduse vahendite mitmekordse mõju tugevdamiseks. Asjakohane on kehtestada ka maksimaalsed piirmäärad, mida fondide panus ei saa ületada sõltuvalt fondi liigist ja eesmärgist. (58) Samuti on vaja määratleda kasumit teeniva projekti mõiste ning määrata kindlaks ühenduse põhimõtted ja reeglid fondide panuse arvestamiseks; mõnede investeeringute puhul pole kasumit võimalik eelnevalt objektiivselt hinnata ja seetõttu tuleb määratleda metoodika tagamaks, et seda kasumit ei finantseerita avalikust sektorist. (59) Tuleks määratleda kulutuste abikõlblikkuse algus- ja lõppkuupäev, et sätestada fondide rakendamise ühtne ja õiglane eeskiri kogu ühenduses. Rakenduskavade täitmise hõlbustamiseks on asjakohane näha ette, et kulutuste abikõlblikkuse alguskuupäev võib olla enne 1. jaanuari 2007, kui asjaomane liikmesriik esitab rakenduskava enne nimetatud kuupäeva. (60) Vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele ja ilma, et sellega piirataks erandite kohaldamist, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta määruses (EÜ) nr 1080/2006 Euroopa Regionaalarengu Fondi kohta, ( 10 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta määruses (EÜ) nr 1081/2006 Euroopa Sotsiaalfondi kohta ( 11 ) ja nõukogu 11. juuli 2006. aasta määruses (EÜ) nr 1084/2006 Ühtekuuluvusfondi kohta, ( 12 ) tuleks kehtestada kulude abikõlblikkust käsitlevad riigisisesed eeskirjad. (61) Fondide tegevuse mõjususe, aususe ja püsiva mõju kindlustamiseks tuleks näha ette sätted, mis tagaksid äriühingutesse tehtavate investeeringute pikaajalisuse ja hoiaksid ära fondide kasutamise põhjendamatute eeliste loomise eesmärgil. On vaja tagada, et fondide toetusel tehtud investeeringud saaks kanda pärast piisavalt pika aja möödumist kuludesse. (62) Liikmesriigid peaksid võtma vajalikud meetmed juhtimis- ja kontrollisüsteemide nõuetekohase toimimise tagamiseks. Selleks on vaja kehtestada üldpõhimõtted ja ülesanded, mida kõigi rakenduskavade kontrollisüsteemid peavad täitma vastavalt programmiperioodi 2000–2006 suhtes kehtivatele ühenduse õigusaktidele. (63) Seetõttu on vaja määrata iga rakenduskava puhul korraldusasutus ning täpsustada selle ja samuti auditeerimisasutuse ülesanded. Samuti on vaja tagada, et kulude kinnitamine ja maksetaotlused vastaksid enne komisjonile edastamist ühtsetele kvaliteedinõuetele On vaja täpsustada sertifitseerimisasutuse ülesanded ja kõnealuste taotluste aluseks olevate andmete laad ja kvaliteet. (64) Rakenduskavade seire on vajalik nende kvaliteetse rakendamise tagamiseks. Selleks tuleb asutada seirekomisjonid ja kindlaks määrata nende ülesanded, samuti komisjonile edastatav teave ja selle kontrollimise raamistik. Rakenduskavade elluviimist käsitleva teabevahetuse parandamiseks tuleks kehtestada elektroonilise teabevahetuse põhimõte. (65) Vastavalt subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtetele peaksid liikmesriigid kandma esmavastutust meetmete rakendamise ja kontrolli eest. (66) Rakenduskavade tõhusa ja nõuetekohase rakendamise tagamiseks tuleks täpsustada liikmesriikide kohustused seoses juhtimis- ja kontrollsüsteemidega, kulude kinnitamisega ning eeskirjade eiramise ja ühenduse õiguse rikkumise ennetamise, avastamise ja kõrvaldamisega. Eelkõige on juhtimise ja kontrolli puhul liikmesriikide jaoks vaja kehtestada protseduurid, mille alusel kinnitada süsteemide olemasolu ja nõuetekohast toimimist. (67) Ilma et sellega piirataks komisjoni volitusi finantskontrolli alal, tuleks nimetatud valdkonnas tugevdada liikmesriikide ja komisjoni vahelist koostööd ning kehtestada kriteeriumid, mille põhjal komisjonil oleks võimalik vastavalt oma riigisiseste süsteemide kontrollimise strateegiale teha kindlaks liikmesriikide auditeerimisasutuste kindlusaste. (68) Ühenduse kontrollide ulatus ja intensiivsus peaks sõltuma tema toetuse suurusest. Kui programmi pearahastaja on liikmesriik, on kohane anda talle võimalus korraldada teatav osa kontrollimisest vastavalt riigisisestele eeskirjadele. Sellisel juhul on vaja sätestada, et komisjon lahutaks vahendid, mille abil liikmesriik täidab kulude kinnitamise ülesannet ning juhtimis- ja kontrollsüsteemi kontrollimise ülesannet, ning kehtestaks tingimused, mille puhul komisjon ei pea ise auditit läbi viima ja võib piirduda riigisisese ametiasutuse kinnitusega. (69) Rakenduskavade alguses tehtav eelmakse tagab korrapärase rahavoo, mis lihtsustab rakenduskava elluviimisel maksete tegemist toetusesaajatele. Seetõttu aitavad eelmaksed, mis on tehtud struktuurifondi arvelt (5 % — enne 1. maid 2004 Euroopa Liidu moodustanud liikmesriigid ja 7 % — 1. mail 2004. aastal või hiljem Euroopa Liiduga ühinenud liikmesriigid) ning Ühtekuuluvusfondi arvelt (7,5 % — enne 1. maid 2004 Euroopa Liidu moodustanud liikmesriigid ja 10,5 % — 1. mail 2004. aastal või hiljem Euroopa Liiduga ühinenud liikmesriigid), kiirendada rakenduskavade elluviimist. (70) Lisaks maksete peatamisele tõsiste puuduste avastamise korral juhtimis- ja kontrollisüsteemis tuleks kehtestada meetmed, mis võimaldaksid volitatud eelarvevahendite käsutajal katkestada maksed, kui on tõendeid, mis võimaldavad väita, et kõnealuste süsteemide toimimises on märkimisväärseid puudusi. (71) Automaatne kohustustest vabastamise reegel aitab kavade rakendamist kiirendada. Selleks on kohane määratleda kõnealuse eeskirja kohaldamise kord ja eelarvelised kulukohustused, mille puhul võib teha erandi, eelkõige kui viivitused meetmete rakendamisel tulenevad asjaoludest, mis ei sõltu erandit taotlevast isikust ja on ebatavalised või ettearvamatud ning mille tagajärgi isikul ei ole hoolikusele vaatamata võimalik vältida. (72) Lõpetamismenetlust tuleks lihtsustada, võimaldades liikmesriikidel vastavalt valitud ajakavale rakenduskava lõpuleviidud toimingute osas soovi korral osaliselt lõpetada; selleks tuleks ette näha sobiv raamistik. (73) Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed on vaja vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused ( 13 ). Pärast korralduskomiteena tegutseva fondide koordineerimiskomitee arvamust võtab komisjon vastu määruse rakendusmeetmed, et tagada rakenduskava haldamisel kohaldatavate sätete läbipaistvus ja selgus kulutuste liigitamise, finantskorralduse, juhtimise ja kontrolli, elektroonilise andmevahetuse ja avalikustamise suhtes; on asjakohane, et komisjon avaldab pärast konsultatiivkomiteena tegutseva fondide koordineerimiskomiteega konsulteerimist loetelu piirkondadest, mis on käesolevas määruses sätestatud kriteeriumite rakendamisel Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi kohaselt abikõlblikud, suunavad juhised tasuvusanalüüsi kohta suurte projektide ja tulusate projektide ettevalmistamise ja esitamise jaoks, suunavad juhised hindamiseks ja loetelu meetmetest, mis on kõlblikud komisjoni algatusel antava tehnilise toetuse saamiseks, ning arvestades järgmist: ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:







SISUKORD I JAOTIS EESMÄRGID JA ABI ANDMISE ÜLDEESKIRJAD I PEATÜKK KOHALDAMISALA JA MÕISTED Artikkel 1 Eesmärk Artikkel 2 Mõisted II PEATÜKK EESMÄRGID JA ÜLESANDED Artikkel 3 Eesmärgid Artikkel 4 Vahendid ja ülesanded III PEATÜKK GEOGRAAFILISED ABIKÕLBLIKKUSE TINGIMUSED Artikkel 5 Lähenemine Artikkel 6 Piirkondlik konkurentsivõime ja tööhõive Artikkel 7 Euroopa territoriaalne koostöö Artikkel 8 Üleminekutoetus IV PEATÜKK ABI ANDMISE PÕHIMÕTTED Artikkel 9 Vastastikune täiendavus, kooskõla, koordineerimine ja vastavus õigusnormidele Artikkel 10 Programmitöö Artikkel 11 Partnerlus Artikkel 12 Territoriaalne tegevus Artikkel 13 Proportsionaalne tegevus Artikkel 14 Ühine juhtimine Artikkel 15 Täiendavus Artikkel 16 Meeste ja naiste võrdõiguslikkus ja mittediskrimineerimine Artikkel 17 Säästev areng V PEATÜKK FINANTSRAAMISTIK Artikkel 18 Koguvahendid Artikkel 19 Lähenemiseesmärgi vahendid Artikkel 20 Piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi vahendid Artikkel 21 Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi vahendid Artikkel 22 Vahendite ülekandmise keeld Artikkel 23 Tulemusreservi vahendid Artikkel 24 Tehnilise abi vahendid II JAOTIS STRATEEGILINE LÄHENEMINE ÜHTEKUULUVUSPOLIITIKALE I PEATÜKK ÜHENDUSE ÜHTEKUULUVUSPOLIITIKA STRATEEGILISED SUUNISED Artikkel 25 Sisu Artikkel 26 Vastuvõtmine ja läbivaatamine II PEATÜKK SISERIIKLIK STRATEEGILINE RAAMISTIK Artikkel 27 Sisu Artikkel 28 Koostamine ja vastuvõtmine III PEATÜKK STRATEEGILINE JÄRELEVALVE Artikkel 29 Liikmesriikide strateegilised aruanded Artikkel 30 Komisjoni koostatud strateegilised aruanded ja mõttevahetus ühtekuuluvuspoliitika teemal Artikkel 31 Ühtekuuluvusaruanne III JAOTIS PROGRAMMITÖÖ I PEATÜKK ÜLDSÄTTED STRUKTUURIFONDIDE JA ÜHTEKUULUVUSFONDI KOHTA Artikkel 32 Rakenduskavade koostamine ja heakskiitmine Artikkel 33 Rakenduskavade läbivaatamine Artikkel 34 Fondide eripära Artikkel 35 Kohaldamisala geograafiline ulatus Artikkel 36 Euroopa Investeerimispanga ja Euroopa Investeerimisfondi osalemine II PEATÜKK PROGRAMMITÖÖ SISU 1. jagu RAKENDUSKAVAD Artikkel 37 Lähenemiseesmärgi ja piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi rakenduskavad Artikkel 38 Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi rakenduskavad 2. jagu SUURPROJEKTID Artikkel 39 Sisu Artikkel 40 Komisjonile esitatav teave Artikkel 41 Komisjoni otsus 3. jagu ÜLDISED TOETUSED Artikkel 42 Üldsätted Artikkel 43 Rakenduseeskirjad 4. jagu FINANTSKORRALDUS Artikkel 44 Finantskorraldusvahendid 5. jagu TEHNILINE ABI Artikkel 45 Tehniline abi komisjoni algatusel Artikkel 46 Tehniline abi liikmesriikide algatusel IV JAOTIS MÕJUSUS I PEATÜKK HINDAMINE Artikkel 47 Üldsätted Artikkel 48 Liikmesriikide kohustused Artikkel 49 Komisjoni kohustused II PEATÜKK RESERVID Artikkel 50 Riiklik tulemusreserv Artikkel 51 Riiklik ettenägematute kulude reserv V JAOTIS RAHALINE TOETUS FONDIDELT I PEATÜKK FONDIDE TOETUS Artikkel 52 Osalusmäärade muutmine Artikkel 53 Fondide osalus Artikkel 54 Muud sätted II PEATÜKK KASUMIT TEENIVAD PROJEKTID Artikkel 55 Tulusad projektid III PEATÜKK KULUDE ABIKÕLBLIKKUS Artikkel 56 Kulude abikõlblikkus IV PEATÜKK TOIMINGUTE KESTVUS Artikkel 57 Toimingute kestvus VI JAOTIS JUHTIMINE, SEIRE JA KONTROLL I PEATÜKK JUHTIMIS- JA KONTROLLISÜSTEEMID Artikkel 58 Juhtimis- ja kontrollisüsteemide üldpõhimõtted Artikkel 59 Ametiasutuste määramine Artikkel 60 Korraldusasutuse ülesanded Artikkel 61 Sertifitseerimisasutuse ülesanded Artikkel 62 Auditeerimisasutuse ülesanded II PEATÜKK SEIRE Artikkel 63 Seirekomisjon Artikkel 64 Koosseis Artikkel 65 Ülesanded Artikkel 66 Seire kord Artikkel 67 Rakendamise aasta- ja lõpparuanne Artikkel 68 Kavade iga-aastane läbivaatamine III PEATÜKK TEAVITAMINE JA AVALIKUSTAMINE Artikkel 69 Teavitamine ja avalikustamine IV PEATÜKK LIIKMESRIIKIDE JA KOMISJONI KOHUSTUSED 1. jagu LIIKMESRIIKIDE KOHUSTUSED Artikkel 70 Juhtimine ja kontroll Artikkel 71 Juhtimis- ja kontrollisüsteemide loomine 2. jagu KOMISJONI KOHUSTUSED Artikkel 72 Komisjoni kohustused Artikkel 73 Koostöö liikmesriikide auditeerimisasutustega 3. jagu RAKENDUSKAVADE KONTROLLI PROPORTSIONAALSUS Artikkel 74 Proportsionaalne kontrollikord VII JAOTIS FINANTSJUHTIMINE I PEATÜKK FINANTSJUHTIMINE 1. jagu EELARVELISED KULUKOHUSTUSED Artikkel 75 Eelarvelised kulukohustused 2. jagu MAKSEID KÄSITLEVAD ÜHISED EESKIRJAD Artikkel 76 Makseid käsitlevad ühised eeskirjad Artikkel 77 Vahemakse ja lõppmakse arvutamise üldeeskirjad Artikkel 78 Kuluaruanne Artikkel 79 Eelmaksete ja vahemaksete akumulatsioon Artikkel 80 Toetusesaajatele tehtavate maksete täielikkus Artikkel 81 Euro kasutamine 3. jagu EELMAKSED Artikkel 82 Maksmine Artikkel 83 Intressid Artikkel 84 Arvlemise lõpetamine 4. jagu VAHEMAKSED Artikkel 85 Vahemaksed Artikkel 86 Maksetaotluste vastuvõetavus Artikkel 87 Maksetaotluste esitamise kuupäev ja makseviivitused 5. jagu RAKENDUSKAVA LÕPETAMINE JA LÕPPMAKSE TEGEMINE Artikkel 88 Osaline lõpetamine Artikkel 89 Lõppmakse tegemise tingimused Artikkel 90 Dokumentide kättesaadavus 6. jagu MAKSETE EDASILÜKKAMINE JA PEATAMINE Artikkel 91 Maksetähtaja edasilükkamine Artikkel 92 Maksete peatamine 7. jagu AUTOMAATNE KEHTETUKS TUNNISTAMINE Artikkel 93 Põhimõtted Artikkel 94 Suurprojektide ja abikavade edasilükkamise tähtaeg Artikkel 95 Edasilükkamine kohtumenetluste ja halduskaebuste tõttu Artikkel 96 Automaatse kohustustest vabastamise erandid Artikkel 97 Menetluskord II PEATÜKK FINANTSKORREKTSIOONID 1. jagu LIIKMESRIIKIDE TEHTAVAD FINANTSKORREKTSIOONID Artikkel 98 Liikmesriikide tehtavad finantskorrektsioonid 2. jagu KOMISJONI TEHTAVAD FINANTSKORREKTSIOONID Artikkel 99 Korrektsioonide kriteeriumid Artikkel 100 Menetluskord Artikkel 101 Liikmesriikide kohustused Artikkel 102 Tagasimaksmine VIII JAOTIS KOMITEED I PEATÜKK FONDIDE KOORDINEERIMISKOMITEE Artikkel 103 Komitee ja menetluskord II PEATÜKK ASUTAMISLEPINGU ARTIKLI 147 ALUSEL MOODUSTATUD KOMITEE Artikkel 104 Asutamislepingu artikli 147 alusel moodustatud komitee IX JAOTIS LÕPPSÄTTED Artikkel 105 Üleminekusätted Artikkel 106 Läbivaatamissäte Artikkel 107 Kehtetuks tunnistamine Artikkel 108 Jõustumine I LISA Kohustuste assigneeringute jaotus aastate kaupa aastateks 2007-2013 II LISA Artiklis 18 osutatud kriteeriumid ja metoodika III LISA Kaasfinantseerimise määradele kohaldatavad piirmäärad IV LISA Kulutuste kategooriad







I JAOTIS

EESMÄRGID JA ABI ANDMISE ÜLDEESKIRJAD







I PEATÜKK

Kohaldamisala ja mõisted

Artikkel 1

Eesmärk

Käesoleva määrusega nähakse ette Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF), Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) (edaspidi “struktuurifondid”) ja Ühtekuuluvusfondi reguleerivad üldeeskirjad, ilma et sellega piirataks määrustes (EÜ) nr 1080/2006, (EÜ) nr 1081/2006 ja (EÜ) nr 1084/2006 ette nähtud erisätteid.

Käesolevas määruses määratletakse eesmärgid, mida struktuurifondidest ja Ühtekuuluvusfondist (edaspidi “fondid”) toetatakse, liikmesriikide ja piirkondade suhtes kohaldatavad kõnealustest fondidest toetuse saamise kriteeriumid, olemasolevad rahalised vahendid ja nende jaotamise kriteeriumid.

Määruses määratletakse ühtekuuluvuspoliitika kohaldamisala, sealhulgas ühenduse ühtekuuluvusalaste strateegiliste suuniste kehtestamise viis, riiklik strateegiline raamistik ja kontrollimismenetlus ühenduse tasandil.

Sel eesmärgil sätestatakse käesolevas määruses partnerlust, kavandamist, hindamist, juhtimist, sealhulgas finantsjuhtimist, seiret ja kontrollimist käsitlevad põhimõtted ja eeskirjad, mis põhinevad liikmesriikide ja komisjoni jagatud vastutuse põhimõttel.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) rakenduskava – liikmesriigi esitatud ja komisjoni poolt vastu võetud dokument, kus on esitatud arengustrateegia omavahel seotud prioriteetide kaudu, mis saavutatakse fondi või lähenemiseesmärgi puhul Ühtekuuluvusfondi ja ERFi abiga;

2) prioriteetne suund – üks rakenduskavasse kuuluva strateegia prioriteet, mis koosneb omavahel seotud ja konkreetsete mõõdetavate eesmärkidega toimingute rühmast;

3) toiming – projekt või projektirühm, mis on valitud välja rakenduskava korraldusasutuse poolt või tema vastutusel vastavalt seirekomisjoni sätestatud tingimustele ning mida rakendab üks või enam toetusesaajat, et saavutada sellega seotud prioriteetsel suunal seatud eesmärke;

4) toetusesaaja – toimingute algatamise või algatamise ja rakendamise eest vastutav avalik-õiguslik või eraõiguslik majan- dustegevuses osaleja, organ või äriühing. Toetuskavade puhul on toetusesaajad vastavalt asutamislepingu artiklile 87 avalik-õiguslikud või eraõiguslikud äriühingud, kes viivad ellu teatud üksikprojekti ja saavad riigiabi;

5) avaliku sektori kulud – toimingute rahastamiseks mõeldud avaliku sektori panus, mis on pärit riigi, piirkondlike või kohalike ametiasutuste eelarvest, Euroopa ühenduste eelarvest seoses struktuurifondide või Ühtekuuluvusfondiga, või mis tahes muud sarnased kulud. Igasugust toimingute rahastamiseks mõeldud panust, mis on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ (ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta) ( 14 ) kohaselt tegutseva avalik-õigusliku organi või ühest või mitmest piirkondlikust või kohalikust ametiasutusest või avalik-õiguslikust organist koosneva ühenduse eelarvest, loetakse sarnaseks kuluks;

6) vahendusasutus – mis tahes avalik-õiguslik või eraõiguslik asutus, mis tegutseb korraldus- või sertifitseerimisasutuse alluvuses, või täidab nende nimel ülesandeid, mis on seotud toiminguid läbi viivate toetusesaajatega;

7) eeskirjade eiramine – igasugune ühenduse õiguse sätete rikkumine, mis tuleneb majandustegevuses osaleja teost või tegevusetusest, millel on või oleks Euroopa Liidu üldeelarvet kahjustav mõju põhjendamata kuluartikli üldeelarvest debiteerimise tõttu.







II PEATÜKK

Eesmärgid ja ülesanded

Artikkel 3

Eesmärgid

1. Vastavalt asutamislepingu artiklile 158 võetavate meetmete eesmärk on tugevdada laienenud Euroopa Liidu majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust, et toetada ühenduse ühtlast, tasakaalustatud ja säästvat arengut. Kõnealuseid meetmeid võetakse fondide, Euroopa Investeerimispanga (EIP) ja muude olemasolevate rahastamisvahendite toetusel. Meetmete eesmärk on vähendada eelkõige vähemarenenud riikides ja piirkondades tekkinud majanduslikke, sotsiaalseid ja piirkondlikke erinevusi seoses majanduslike ja sotsiaalsete ümberkorraldustega ning lahendada elanikkonna vananemisega seotud probleeme.

Ühenduse säästva arengu prioriteedid kaasatakse riiklikul ja piirkondlikul tasandil fondidest rahastatavatesse meetmetesse majanduskasvu, konkurentsivõime, tööhõive, sotsiaalse hõlvatuse ning keskkonna kaitse ja kvaliteedi parandamise teel.

2. Sel eesmärgil toetavad ERF, ESF, Ühtekuuluvusfond, EIP ja muud olemasolevad ühenduse rahastamisvahendid sobival viisil järgmise kolme eesmärgi saavutamist:

a) lähenemise eesmärk, mille ülesandeks on kiirendada vähemarenenud liikmesriikide ja piirkondade lähenemist, parandades majanduskasvu ja tööhõive tingimusi ainelisse ja inimkapitali tehtavate investeeringute suurendamise ja nende kvaliteedi parandamise, innovatsiooni ja teadmistepõhise ühiskonna arendamise, majandusliku ja sotsiaalse kohanemisvõime, keskkonnakaitse ja parandamise ning haldussuutlikkuse suurendamise teel. Kõnealune eesmärk on fondide prioriteet;

b) piirkondlik konkurentsivõime ja tööhõive, mille ülesandeks on väljaspool kõige vähem arenenud piirkondi asuvate alade konkurentsivõime ja atraktiivsuse, samuti tööhõive suurendamine väljastpoolt, ennetades majanduslikke ja sotsiaalseid muutusi, sealhulgas kaubavahetuse avamisega seotud muutusi, inimkapitali tehtavate investeeringute suurendamise ja nende kvaliteedi parandamise teel, innovatsiooni ja teadmistepõhise ühiskonna toetamine, ettevõtluse, keskkonna kaitsmine ja parandamine, ligipääsetavuse suurendamine, töötajate ja äriühingute kohanemisvõime ning võrdseid võimalusi tagava tööturu arendamine;

c) Euroopa territoriaalse koostöö, mille ülesandeks on piiriülese koostöö tugevdamine ühiste kohalike ja piirkondlike algatuste kaudu, riikidevahelise koostöö tugevdamine meetmete kaudu, mis soodustaksid ühenduse prioriteetidega seotud integreeritud territoriaalset arengut, ning piirkondadevahelise koostöö tugevdamine ning kogemuste vahetamine sobival piirkondlikul tasandil.

3. Lõikes 2 nimetatud kolme eesmärgi rahastamisel võetakse fondi olemusest sõltuvalt arvesse ühelt poolt konkreetseid majanduslikke ja sotsiaalseid tunnusjooni ning teiselt poolt konkreetseid piirkondlikke tunnusjooni. Sobival viisil toetatakse linnade säästvat arengut, eelkõige piirkondliku arengu osana, ning maapiirkondade ja kalandusest sõltuvate piirkondade uuendamist majandustegevuse mitmekesistamise kaudu. Samuti toetatakse piirkondi, mille arenguprobleeme raskendavad ebasoodsamad geograafilised või looduslikud tingimused, eelkõige asutamislepingu artikli 299 lõikes 2 nimetatud äärepoolseimaid piirkondi, samuti väga hõreda asustusega põhjaalasid, teatavaid saari ja saareliikmesriike ning mägipiirkondi.

Artikkel 4

Vahendid ja ülesanded

1. Iga fond toetab vastavalt selle tegevust reguleerivatele erisätetele artikli 3 lõikes 2 osutatud kolme eesmärgi saavutamist:

a) lähenemiseesmärk: ERF, ESF ja Ühtekuuluvusfond;

b) piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärk: ERF ja ESF;

c) Euroopa territoriaalse koostöö eesmärk: ERF.

2. Ühtekuuluvusfond annab abi ka piirkondades, mis ei ole artikli 5 lõikes 1 sätestatud kriteeriumide alusel lähenemiseesmärgi raames abikõlblikud, mis asuvad

a) artikli 5 lõikes 2 sätestatud kriteeriumide alusel Ühtekuuluvusfondist abi saamise tingimustele vastavas liikmesriigis ja

b) artikli 8 lõikes 3 sätestatud kriteeriumide alusel Ühtekuuluvusfondist abi saamise tingimustele vastavas liikmesriigis.

3. Fondid toetavad liikmesriikide ja komisjoni algatusel tehnilise abi rahastamist.







III PEATÜKK

Geograafilised abikõlblikkuse tingimused

Artikkel 5

Lähenemine

1. Lähenemiseesmärgi raames võib struktuurifondidest toetada piirkondi, mis vastavad määruse (EÜ) nr 1059/2003 tähenduses ühise statistiliste territoriaalüksuste liigituse 2. tasandile (edaspidi “NUTS 2. tasand”), mille ostujõu pariteetides väljendatud sisemajanduse kogutoodang (SKT) elaniku kohta aastate 2000–2002 põhjal on sama võrdlusperioodi jooksul alla 75 % 25liikmelise ELi keskmisest SKTst, millega kehtestatakse ühine statistiliste territoriaalüksuste liigitus (NUTS).

2. Ühtekuuluvusfondist abi saamise tingimustele vastavad need liikmesriigid, kelle ostujõu pariteetides väljendatud ja ühenduse aastate 2001–2003 andmete põhjal arvutatud kogurahvatulu elaniku kohta on alla 90 % 25liikmelise ELi keskmisest kogurahvatulust ja kellel on olemas programm asutamislepingu artiklis 104 osutatud majandusliku lähenemise tingimuste täitmiseks.

3. Komisjon võtab kohe pärast käesoleva määruse jõustumist vastu lõike 1 kriteeriumidele vastavate piirkondade ja artikli lõike 2 kriteeriumidele vastavate liikmesriikide loetelu. Loetelu kehtib alates 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013.

Liikmesriikide abikõlblikkus ühtekuuluvusfondist abi saamiseks vaadatakse 2010. aastal läbi 25liikmelise ELi kogurahvatulu näitajate alusel.

Artikkel 6

Piirkondlik konkurentsivõime ja tööhõive

Piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi raames võib struktuurifondidest toetada piirkondi, mis ei kuulu artikli 5 lõike 1 ning artikli 8 lõigete 1 ja 2 alla.

Artiklis 27 osutatud riikliku strateegilise raamistiku esitamisel peab iga asjaomane liikmesriik ära märkima NUTS 1. taseme ja NUTS 2. taseme piirkonnad, mille kohta ta esitab ERFile rahastamiseks programmi.

Artikkel 7

Euroopa territoriaalne koostöö

1. Piiriülese koostöö eesmärgil võib rahastada kõiki sisemaismaapiiri ja teatavatel juhtudel välismaismaapiiri ääres asuvaid NUTS 3. taseme ühenduse piirkondi ning kõiki merepiiriga külgnevaid NUTS 3. taseme ühenduse piirkondi, mis ei asu üldjuhul üksteisest rohkem kui 150 km kaugusel, võttes arvesse võimalikke kohandusi, mis on vajalikud koostöömeetmete sidususe ja järjepidevuse tagamiseks.

Komisjon võtab kohe pärast käesoleva määruse jõustumist vastavalt artikli 103 lõikes 2 osutatud menetlusele vastu abikõlblike piirkondade loetelu. Loetelu kehtib alates 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013.

2. Komisjon võtab riikidevahelise koostöö eesmärgil artikli 103 lõikes 2 osutatud menetluse kohaselt vastu abikõlblike riikidevahelise koostöö piirkondade loetelu, mis on programmide kaupa liigendatud. Loetelu kehtib alates 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013.

3. Piirkondadevahelise koostöö, koostöövõrgustike ja kogemustevahetuse eesmärgil võib saada toetust kogu ühenduse territooriumil.

Artikkel 8

Üleminekutoetus

1. NUTS 2. piirkonnad, mis oleksid abikõlblikud lähenemiseesmärgi kohaselt vastavalt artikli 5 lõikele 1, kui abikõlblikkuse lävi oleks püsinud 75 % juures 15liikmelise ELi keskmisest SKTst, aga mis kaotavad õiguse toetusele, kuna nende nominaalne SKT elaniku kohta ületab 75 % artikli 5 lõike 1 kohaselt arvutatud 25liikmelise ELi keskmisest SKTst, võivad saada üleminekuperioodil struktuurifondidest lähenemiseesmärgi raames eritoetust.

2. NUTS 2. tasandi piirkonnad, mis on määruse (EÜ) nr 1260/1999 raames aastal 2006 täielikult hõlmatud eesmärgiga 1 ja mille artikli 5 lõike 1 kohaselt arvutatud nominaalne SKT elaniku kohta on üle 75 % 15liikmelise ELi keskmisest SKTst, võivad saada üleminekuperioodil struktuurifondidest piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi raames eritoetust.

Tunnistades, et ajavahemiku 1997–1999 ülevaadatud näitajate alusel oleks Küpros pidanud olema abikõlblik eesmärgi 1 alusel perioodil 2004–2006, saab Küpros ajavahemikul 2007–2013 üleminekutoetust, mida kohaldatakse esimeses lõigus osutatud piirkondade suhtes.

3. Ühtekuuluvusfondist abi saamise tingimustele aastal 2006 vastavad liikmesriigid, kes oleksid jätkuvalt abikõlblikud, kui abikõlblikkuse lävi oleks püsinud 90 % juures 15liikmelise ELi keskmisest kogurahvatulust, aga mis kaotavad õiguse toetusele, kuna nende nominaalne kogurahvatulu elaniku kohta ületab 90 % artikli 5 lõike 2 kohaselt arvutatud 25liikmelise ELi keskmisest kogurahvatulust, võivad saada üleminekuperioodil ühtekuuluvusfondist lähenemiseesmärgi raames eritoetust.

4. Komisjon võtab kohe pärast käesoleva määruse jõustumist vastu lõigete 1 ja 2 kriteeriumidele vastavate piirkondade ja artikli lõike 3 kriteeriumidele vastavate liikmesriikide loetelu. Loetelu kehtib alates 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013.







IV PEATÜKK

Abi andmise põhimõtted

Artikkel 9

Vastastikune täiendavus, kooskõla, koordineerimine ja vastavus õigusnormidele

1. Fondid annavad toetust, mis täiendab riigisiseseid meetmeid, sealhulgas piirkondlikul ja kohalikul tasandil, ühendades need ühenduse prioriteetidega.

2. Komisjon ja liikmesriigid tagavad, et fondidelt saadav toetus on kooskõlas ühenduse tegevuse, poliitika ja prioriteetidega ning täiendab muid ühenduse rahastamisevahendeid. Kõnealune kooskõla ja vastastikune täiendavus sätestatakse eelkõige ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilistes suunistes, riiklikes strateegilistes raamistikes ja rakenduskavades.

3. Fondidest kaasrahastatud toetused on suunatud ELi konkurentsivõime edendamise ja töökohta loomise prioriteetidele, sealhulgas nõukogu otsusega 2005/600/EÜ ( 15 ) esitatud majanduskasvu ja tööhõive koondsuuniste 2005–2008 eesmärkide saavutamisele. Selleks tagavad komisjon ja liikmesriigid kooskõlas oma vastavate kohustustega, et kõigi enne 1. maid 2004 Euroopa Liidu moodustanud liikmesriikide lähenemiseesmärgi kuludest 60 % ja piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive kuludest 75 % on ette nähtud eespool nimetatud prioriteetideks. Neid IV lisas esitatud kulutuste kategooriatele põhinevaid määrasid kohaldatakse keskmistena kogu programmiperioodil.

Eesmärgiga tagada, et võetakse arvesse konkreetseid riigisiseseid asjaolusid, sealhulgas riiklikus reformikavas määratletud prioriteete, võivad komisjon ja kõik asjaomased liikmesriigid otsustada IV lisa kategooriate loetelu asjakohasel viisil täiendada.

Kõik asjaomased liikmesriigid aitavad nimetatud määrasid saavutada.

Euroopa Liiduga 1. mail 2004. aastal või pärast seda ühinenud liikmesriigid võivad omal algatusel otsustada nimetatud sätteid kohaldada.

4. Komisjon ja liikmesriigid tagavad kooskõlas oma vastavate kohustustega fondidest, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist, Euroopa Kalandusfondist ning Euroopa Investeerimispangast ja muudest rahastamisvahenditest saadava abi koordineerimise.

5. Fondidest rahastatavad toimingud peavad vastama asutamislepingu sätetele ja nende alusel vastu võetud õigusaktidele.

Artikkel 10

Programmitöö

Fondide eesmärke viiakse ellu mitmeaastase programmitöö süsteemi raames, mis toimub mitmes etapis ja hõlmab prioriteetide kindlaksmääramist, rahastamist ning juhtimis- ja kontrollisüsteemi.

Artikkel 11

Partnerlus

1. Fondide eesmärke viiakse ellu komisjoni ja iga liikmesriigi vahelise tiheda koostöö raames (edaspidi “partnerlus”). Vajaduse korral korraldab iga liikmesriik kooskõlas kehtivate riigisiseste eeskirjade ja tavadega partnerlussuhteid asutuste ja organitega, kelleks on järgmised:

a) pädevad piirkondlikud, kohalikud ja linnade ametiasutused ning muud avalik-õiguslikud asutused;

b) majandus- ja sotsiaalpartnerid;

c) muud asjakohased organid, kes esindavad kodanikuühiskonda, keskkonnapartnereid või valitsusväliseid organisatsioone, ning meeste ja naiste võrdõiguslikkust edendavad organid.

Kooskõlas riigisiseste eeskirjade ja tavadega nimetab iga liikmesriik oma kõige olulisemad partnerid riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil ning majandus-, sotsiaal-, keskkonna- või muus valdkonnas (edaspidi “partnerid”), arvestades seejuures vajadust edendada meeste ja naiste võrdõiguslikkust ja säästvat arengut keskkonnakaitse ja selle parandamise integreerimise kaudu.

2. Partnerlust viiakse ellu täielikus vastavuses iga lõikes 1 määratletud partneri institutsionaalsete, õiguslike ja finantsalaste volitustega.

Partnerlus hõlmab rakenduskavade ettevalmistamist, rakendamist, seiret ja hindamist. Vajaduse korral kaasab liikmesriik kõik asjaomased partnerid, eelkõige piirkonnad, igaks etapiks ette nähtud tähtaja jooksul programmitöö erinevatesse etappidesse.

3. Komisjon konsulteerib igal aastal fondidest toetuse saamise osas Euroopa tasandil majandus- ja sotsiaalpartnereid esindavate organisatsioonidega.

Artikkel 12

Territoriaalne tegevus

Artiklis 32 osutatud rakenduskavade elluviimise eest vastutavad liikmesriigid asjakohasel piirkondlikul tasandil vastavalt iga liikmesriigi konkreetsele institutsionaalsele süsteemile. Vastutamine toimub vastavalt käesolevale määrusele.

Artikkel 13

Proportsionaalne tegevus

1. Komisjoni ja liikmesriikide rahalised ja haldusressursid, mis on kasutatavad fondide rakendamisel ja on seotud järgmisega:

a) artikli 37 lõike 1 punktis c ette nähtud näitajate valikuga;

b) artiklite 47 ja 48 kohase hindamisega;

c) artikli 58 punktides e ja f osutatud juhtimis- ja kontrollisüsteemide üldpõhimõtetega;

d) artiklis 67 osutatud aruandlusega,

peavad olema proportsionaalsed asjaomase rakenduskava jaoks eraldatud kulude kogumahuga.

2. Lisaks sätestatakse käesoleva määruse artiklis 74 erisätted kontrollide proportsionaalsuse kohta.

Artikkel 14

Ühine juhtimine

1. Euroopa Liidu eelarvest fondidele eraldatud osa täidetakse vastavalt nõukogu 25. juuni 2002. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust) ( 16 ) artikli 53 lõike 1 punktile b liikmesriikide ja komisjoni ühise juhtimise raames, v.a käesoleva määruse artiklis 45 osutatud tehnilise abi puhul.

Usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtet rakendatakse kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 48 lõikega 2.

2. Komisjon peaks kasutama oma volitusi Euroopa Liidu üldeelarve täitmisel järgmiselt:

a) komisjon kontrollib vastavalt artiklites 71, 72 ja 73 kirjeldatud korrale juhtimis- ja kontrollsüsteemide olemasolu ja nõuetekohast toimimist liikmesriikides;

b) komisjon lükkab edasi või peatab vastavalt artiklitele 91 ja 92 kõik maksed või osa neist, kui riigisisesed juhtimis- ja kontrollisüsteemid ei toimi, ning kohaldab vastavalt artiklites 100 ja 101 kirjeldatud korrale mis tahes muid vajalikke finantskorrektsioone;

c) komisjon kontrollib ettemaksete tagasimaksmist ning vabastab artikli 82 lõikes 2 ja artiklites 93 kuni 97 sätestatud korras automaatselt eelarvelised kulukohustused.

Artikkel 15

Täiendavus

1. Struktuurifondide toetus ei asenda liikmesriigi avaliku sektori või samaväärseid struktuurilisi kulusid.

2. Lähenemiseesmärgi alla kuuluvate piirkondade puhul määravad komisjon ja liikmesriik kindlaks taseme, millel liikmesriik hoiab programmiperioodi jooksul avaliku sektori või samaväärsed struktuurilised kulud kõigis asjaomastes piirkondades.

Liikmesriikide kulude tase on lisatud artikli 28 lõikes 3 nimetatud komisjoni otsusesse riigi strateegilise raamistiku kohta. Juhised on esitatud komisjoni metoodilises dokumendis, mis on vastu võetud artikli 103 lõikes 3 osutatud korras.

3. Üldjuhul peab lõikes 2 osutatud kulude tase olema vähemalt võrdne eelmise programmi perioodi tegelike aasta keskmiste kulude summaga.

Lisaks sellele määratakse kulude tase kindlaks rahastamise üldiste makromajanduslike tingimuste põhjal ja võttes arvesse teatavaid majanduslikke eriolukordi, näiteks erastamist ja liikmesriigi avaliku sektori struktuuriliste või samaväärsete kulude erandlikku taset eelmisel programmiperioodil.

4. Komisjon viib lähenemiseesmärgi täitmiseks koostöös iga liikmesriigiga läbi täiendavuse vahekontrolli 2011. aastal. Selle vahekontrolli osana võib komisjon liikmesriigiga konsulteerides otsustada muuta nõutud struktuuriliste kulude taset, kui asjaomase liikmesriigi majanduslik olukord on oluliselt muutunud võrreldes olukorraga hetkel, kui määrati kindlaks lõikes 2 osutatud avaliku sektori või samaväärsete struktuuriliste kulude tase. Artikli 28 lõikes 3 osutatud komisjoni otsust muudetakse sellele kohandusele vastavalt.

Komisjon viib lähenemiseesmärgi puhul koostöös iga liikmesriigiga läbi täiendavuse järelkontrolli 31. detsembril 2016. aastal.

Liikmesriik peab edastama komisjonile teabe, mis on vajalik eelnevalt kindlaks määratud avaliku sektori või samaväärsetest struktuurilistest kuludest kinni pidamise kontrollimiseks. Vajaduse korral tuleks kasutada statistilise hindamise meetodeid.

Pärast kolmest kontrollietapist iga etapi lõppu avaldab komisjon täiendavuse kontrolli tulemused liikmesriigiti, sealhulgas kasutatud metoodika ja teabeallikad.

Artikkel 16

Meeste ja naiste võrdõiguslikkus ja mittediskrimineerimine

Liikmesriigid ja komisjon tagavad, et fondide kasutamise eri etappides toetatakse meeste ja naiste võrdõiguslikkust ja edendatakse sooküsimuste kaasamist.

Liikmesriigid ja komisjon võtavad vajalikud meetmed, et fondide kasutamise eri etappidel, eriti fondidest toetuse saamisel, hoida ära igasugune diskrimineerimine soo, rassi või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuse, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse põhjal. Eelkõige on puudega inimeste erivajadustega arvestamine üheks kriteeriumiks, mida tuleb võtta arvesse fondidest kaasrahastavate toimingute kindlaksmääramisel ning rakendamise erinevatel etappidel.

Artikkel 17

Säästev areng

Fondide eesmärke tuleb ellu viia säästva arengu raames ning ühendusepoolse keskkonna kaitsmise ja selle kvaliteedi parandamise edendamise raames, nagu sätestatud asutamislepingu artiklis 6.







V PEATÜKK

Finantsraamistik

Artikkel 18

Koguvahendid

1. Fondi kulukohustuste täitmiseks ette nähtud vahendid perioodiks 2007–2013 on 308 041 000 000 eurot 2004. aasta hindades vastavalt I lisas toodud jaotusele aastate kaupa.

Esimeses lõigus nimetatud summade kasutamiseks programmitöös ja nende edasiseks Euroopa Liidu üldeelarvesse lülitamiseks seotakse need summad iga-aastase 2 %lise indeksiga.

Eelarvelised vahendid jaotatakse artikli 3 lõikes 2 määratletud eesmärkide vahel nii, et neist märkimisväärne osa oleks koondatud lähenemiseesmärgiga hõlmatud piirkondadele.

2. Komisjon esitab vastavalt II lisas sätestatud kriteeriumidele ja metoodikale iga-aastase vahendite soovitusliku jaotuse liikmesriikide vahel, ilma et sellega piirataks artiklites 23 ja 24 osutatud sätete kohaldamist.

3. II lisa punktides 12 kuni 30 osutatud summad tuleb lisada artiklites 19–21 osutatud summadele ja need tuleb programmitöö dokumentides selgelt piiritleda.

Artikkel 19

Lähenemiseesmärgi vahendid

Lähenemiseesmärgi koguvahendid moodustavad 81,54 % artikli 18 lõikes 1 nimetatud vahenditest (s.o kokku 251 163 134 221 eurot) ja jaotatakse eesmärgi eri osade vahel järgmiselt:

a) 70,51 % (s.o kokku 177 083 601 004 eurot) artikli 5 lõikes 1 osutatud toetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumidena abikõlbliku elanikkonna suurust, piirkonna jõukust, riigi jõukust ning töötust;

b) 4,99 % (s.o kokku 12 521 289 405 eurot) artikli 8 lõikes 1 osutatud üleminekuperioodi eritoetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumidena abikõlbliku elanikkonna suurust, piirkonna jõukust, riigi jõukust ning töötust;

c) 23,22 % (s.o kokku 58 308 243 811 eurot) artikli 5 lõikes 2 osutatud toetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumidena elanikkonna suurust, riigi jõukust ning pindala;

d) 1,29 % (s.o kokku 3 250 000 000 eurot) artikli 8 lõikes 3 osutatud üleminekuperioodi eritoetustele.

Artikkel 20

Piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi vahendid

Piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi koguvahendid moodustavad 15,95 % artikli 18 lõikes 1 nimetatud vahenditest (s.o kokku 49 127 784 318 eurot) ja jaotatakse eesmärgi eri osade vahel järgmiselt:

a) 78,86 % (s.o kokku 38 742 477 688 eurot) artiklis 6 osutatud toetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumidena abikõlbliku elanikkonna suurust, piirkonna jõukust, töötuse määra, tööhõive määra ja rahvastikutihedust, ning

b) 21,14 % (s.o kokku 10 385 306 630 eurot) artikli 8 lõikes 2 osutatud üleminekuperioodi eritoetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumidena abikõlbliku elanikkonna suurust, piirkonna jõukust, riigi jõukust ning töötuse määra.

Artikkel 21

Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi vahendid

1. Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi koguvahendid moodustavad 2,52 % artikli 18 lõikes 1 osutatud vahenditest (s.o kokku 7 750 081 461 eurot) ja, välja arvatud II lisa lõikes 22 osutatud summa, jaotatakse eesmärgi eri osade vahel järgmiselt:

a) 73,86 % (s.o kokku 5 576 358 149 eurot) artikli 7 lõikes 1 osutatud piiriülese koostöö toetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumina abikõlbliku elanikkonna suurust;

b) 20,95 % (s.o kokku 1 581 720 322 eurot) artikli 7 lõikes 2 osutatud riikidevahelise koostöö toetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumina abikõlbliku elanikkonna suurust;

c) 5,19 % (s.o kokku 392 002 991 eurot) artikli 7 lõikes 3 osutatud piirkondadevahelise koostöö, koostöövõrgustike ja kogemuste vahetamise toetustele.

2. ERFi toetus Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendile ja määrusega (EÜ) nr 1085/2006 asutatud ühinemiseelse abi rahastamisvahendile on 813 966 000 eurot, nagu iga asjaomase liikmesriigi poolt osutatud ja maha arvatud neile lõike 1 punkti a kohaselt eraldatud summadest. ERFi toetused ei kuulu ümberjaotamisele asjaomaste liikmesriikide vahel.

3. ERFi toetust igale lõikes 2 osutatud rahastamisvahendite piiriülesele ja merepiirkonna programmile antakse tingimusel, et toetus sellisest rahastamisvahendist igale sellisele programmile on vähemalt võrdne ERFi toetusega. Selle võrdsuse nõude suhtes on siiski kehtestatud maksimumsummaks 465 690 000 eurot Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi puhul ning 243 782 000 eurot ühinemiseelse abi rahastamisvahendi puhul.

4. Lõikes 2 osutatud ERFi toetustele vastavad iga-aastased assigneeringud tuleb kirjendada lõikes 2 osutatud rahastamisvahendite piiriülese tegevussuuna asjakohastesse eelarveridadesse alates 2007. aasta eelarve menetlemisest.

5. Aastatel 2008 ja 2009, ning hiljemalt alates 30. juunist, tehakse lõikes 2 osutatud ERFi iga-aastased toetused, mille kohta ei ole komisjonile esitatud rakenduskava lõikes 2 osutatud rahastamisvahendite piiriülese ja merepiirkonna tegevussuuna raames, asjaomastele liikmesriikidele kättesaadavaks lõike 1 punkti a kohase piiriülese koostöö rahastamiseks, sealhulgas koostöö rahastamiseks välispiiridel.

Kui hiljemalt 30. juuniks 2010 on ikka veel rakenduskavasid lõikes 2 osutatud rahastamisvahendite piiriülese ja merepiirkondade tegevussuuna raames, mida pole esitatud komisjonile, tehakse lõikes 2 osutatud ERFi ülejäänud aastate (kuni 2013. aastani) kogutoetus asjaomastele liikmesriikidele kättesaadavaks lõike 1 punkti a kohase piiriülese koostöö rahastamiseks, sealhulgas koostöö rahastamiseks välispiiridel.

6. Kui lõikes 2 osutatud piiriülese koostöö ja merepiirkonna programmid on komisjoni poolt vastu võetud, tuleb need programmid lõpetada, kui

a) partnerriik ei allkirjasta rahastamislepingut enne programmi vastuvõtmisele järgneva aasta lõppu või

b) programmi ei saa rakendada probleemide tõttu, mis tekivad seoses osalevate riikide vaheliste suhetega.

Sellisel juhul tehakse lõikes 2 osutatud ERFi panus, mis vastab mitte veel eraldatud iga-aastastele osadele, asjaomastele liikmesriikidele nende taotluse korral kättesaadavaks lõike 1 punktis a osutatud piiriülese koostöö toetamiseks, sealhulgas koostöö toetamiseks välispiiridel.

Artikkel 22

Vahendite ülekandmise keeld

Liikmesriigiti fondide eesmärkide raames eraldatud assigneeringute kogusumma või selle osa ei ole ülekantav.

Erandina esimeses lõigus sätestatust võib iga liikmesriik Euroopa territoriaalse koostöö eemärgi raames kanda kuni 15 % artikli 21 lõike 1 punktides a ja b osutatud ühele osale eraldatud summast üle teisele osale.

Artikkel 23

Tulemusreservi vahendid

Artikli 19 punktides a ja b ning artiklis 20 osutatud vahenditest võib 3 % eraldada vastavalt artiklile 50.

Artikkel 24

Tehnilise abi vahendid

Artikli 18 lõikes 1 osutatud vahenditest 0,25 % eraldatakse komisjonile artiklis 45 määratletud tehnilise abi andmiseks.







II JAOTIS

STRATEEGILINE LÄHENEMINE ÜHTEKUULUVUSPOLIITIKALE







I PEATÜKK

Ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilised suunised

Artikkel 25

Sisu

Nõukogu kehtestab ühenduse tasandil kokkuvõtlikud strateegilised suunised majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse kohta, milles määratletakse fondide soovituslik tegevusraamistik, võttes arvesse teisi asjakohaseid ühenduse poliitikaid.

Kõnealuste suuniste kaudu viiakse fondide iga eesmärgi puhul ellu ühenduse prioriteedid, pidades silmas artikli 3 lõikes 1 osutatud ühenduse tasakaalustatud, ühtlast ja säästvat arengut.

Nende suuniste kehtestamisel võetakse arvesse koondsuuniseid, mis sisaldavad majanduspoliitika üldsuuniseid ja tööhõivesuuniseid, mis nõukogu võttis vastu asutamislepingu artiklites 99 ja 128 sätestatud korras.

Artikkel 26

Vastuvõtmine ja läbivaatamine

Komisjon esitab tihedas koostöös liikmesriikidega käesoleva määruse artiklis 25 osutatud ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilised suunised. Vastavalt asutamislepingu artiklis 161 sätestatud korrale võetakse ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilised suunised vastu hiljemalt 1. veebruariks 2007. Ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilised suunised avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

Tihedas koostöös liikmesriikidega võib ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilisi suuniste kohta teha vajaduse korral ja esimeses lõigus sätestatud korras vahekokkuvõtte, et võtta arvesse kõiki peamisi muutusi ühenduse prioriteetide osas.

Ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegiliste suuniste vahekokkuvõttes ei tehta rakenduskavade ega nendele vastavate riigisiseste strateegiliste raamistike läbivaatamist liikmesriikidele kohustuslikuks.







II PEATÜKK

Riiklik strateegiline raamistik

Artikkel 27

Sisu

1. Liikmesriigid esitavad riikliku strateegilise raamistiku, mis tagab, et fondidest saadav abi on kooskõlas ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegiliste suunistega, ning mis määrab ühelt poolt kindlaks ühenduse prioriteetide ja teiselt poolt riigisiseste reformiprogrammide vahelised seosed.

2. Iga riiklik strateegiline raamistik kujutab endast fondide programmitöö ettevalmistamise vahendit.

3. Riiklikku strateegilist raamistikku kohaldatakse lähenemiseesmärgi ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi suhtes. Liikmesriik võib samuti otsustada seda kohaldada Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi suhtes, ilma et see piiraks teiste asjaomaste liikmesriikide tulevasi valikuid.

4. Riiklik strateegiline raamistik peab sisaldama järgmisi elemente:

a) arengutaseme erinevuste, nõrkade külgede ja arengupotentsiaali analüüs, võttes arvesse Euroopa ja maailmamajanduse arengutendentse;

b) nimetatud analüüsi alusel valitud strateegia, sealhulgas temaatilised ja territoriaalsed prioriteedid. Vajaduse korral peavad need prioriteedid hõlmama linnade säästva arenguga seotud tegevusi, maapiirkondade ja kalandusest sõltuvate piirkondade majanduse mitmekesistamist;

c) rakenduskavade loetelu lähenemiseesmärgi ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi puhul;

d) kirjeldust, kuidas lähenemiseesmärgi ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi alased kulutused aitavad kaasa konkurentsivõime edendamise ja uute töökohtade loomise Euroopa Liidu prioriteetidele, sealhulgas majanduskasvu ja tööhõive koondsuuniste 2005 kuni 2008 artikli 9 lõikes 3 sätestatud eesmärkide saavutamisele;

e) iga fondi aastane soovituslik eraldis rakenduskava kaupa;

f) üksnes lähenemiseesmärgiga hõlmatud piirkondadele: i) tegevus, mida kavandatakse liikmesriigi haldussuutlikkuse tugevdamiseks; ii) Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ja Euroopa Kalandusfondi raames ette nähtud iga-aastaste assigneeringute kogusumma; iii) artiklis 15 osutatud täiendavuse põhimõttest kinnipidamise eelkontrolliks vajalikud andmed;

g) artikli 5 lõike 2 ja artikli 8 lõike 3 kohaselt Ühtekuuluvusfondist abi saamise tingimustele vastavate liikmesriikide osas teavet mehhanismide kohta, millega tagatakse kooskõlastamine rakenduskavade vahel, rakenduskavade ja Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ja Euroopa Kalandusfondi vahel ning vajaduse korral Euroopa Investeerimispangast ja muudest rahastamisvahenditest saadava abi kohta.

5. Lisaks võib riiklik strateegiline raamistik vajaduse korral sisaldada järgmist:

a) ühenduse ühtekuuluvuspoliitika ja asjaomase liikmesriigi vastava riikliku, valdkondliku ja regionaalpoliitika koordineerimise korda;

b) liikmesriikide osas, kellele ei laiene lõike 4 punkt g, teave rakenduskavade ning fondidest, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist, Euroopa Kalandusfondist, Euroopa Investeerimispangast ja muudest rahastamisvahenditest saadava abi koordineerimise tagamise mehhanismide kohta.

6. Riiklikus strateegilises raamistikus sisalduvas teabes võetakse arvesse iga liikmesriigi konkreetset institutsioonilist korraldust.

Artikkel 28

Koostamine ja vastuvõtmine

1. Liikmesriik koostab riikliku strateegilise raamistiku pärast artiklis 11 osutatud asjaomaste partneritega konsulteerimist protseduuri kohaselt, mida ta peab kõige sobivamaks, ning vastavalt oma institutsioonilisele struktuurile. Raamistik hõlmab perioodi 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013.

Et tagada ühtne lähenemisviis, koostavad liikmesriigid oma riiklikud strateegilised raamistikud dialoogis komisjoniga.

2. Iga liikmesriik saadab oma riikliku strateegilise raamistiku komisjonile viie kuu jooksul pärast ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegiliste suuniste vastuvõtmist. Komisjon võtab arvesse fondidest abi saamiseks valitud riiklikku strateegiat ja prioriteete ning teeb selliseid märkusi, mida ta peab asjakohaseks, kolme kuu jooksul alates raamistiku kättesaamisest.

Liikmesriik võib samal ajal esitada nii riikliku strateegilise raamistiku kui ka artiklis 32 osutatud rakenduskava.

3. Komisjon võtab pärast liikmesriigiga konsulteerimist enne artikli 32 lõikes 5 osutatud rakenduskavade vastuvõtmist või samal ajal vastu otsuse, mis hõlmab järgmist:

a) artikli 27 lõike 4 punktis c osutatud rakenduskavade loetelu;

b) artikli 27 lõike 4 punktis e osutatud iga fondi soovituslikke aastaeraldisi rakenduskavade kaupa ja

c) üksnes lähenemiseesmärgi puhul kulude taset, mis tagab kinnipidamise artiklis 15 osutatud täiendavuse põhimõttest, ning artikli 27 lõike 4 punkti f alapunktis i osutatud haldussuutlikkuse tugevdamiseks kavandatavaid meetmeid.







III PEATÜKK

Strateegiline järelevalve

Artikkel 29

Liikmesriikide strateegilised aruanded

1. Iga liikmesriik esitab 2007. aastal esimest korda riiklike reformiprogrammide rakendamise iga-aastases aruandes kokkuvõtliku osa riikliku reformiprogrammi rakendamiseks fondidest kaasrahastatavate rakenduskavade toetamise kohta.

2. Liikmesriigid esitavad hiljemalt 2009. ja 2012. aasta lõpuks kokkuvõtliku aruande fondidest kaasrahastatavate rakenduskavade toetamise kohta

a) asutamislepingus kehtestatud ühtekuuluvuspoliitika eesmärkide saavutamiseks;

b) fondide käesolevas määruses kehtestatud ülesannete täitmiseks;

c) artiklis 25 osutatud ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilistes suunistes väljendatud ja artiklis 27 osutatud riiklikus strateegilises raamistikus kehtestatud prioriteetide elluviimiseks ja

d) konkurentsivõime edendamise ja uute töökohtade loomise eesmärgi ning artikli 9 lõikes 3 sätestatud majanduskasvu ja tööhõive koondsuuniste 2005 kuni 2008 eesmärkide saavutamiseks.

3. Iga liikmesriik määrab kindlaks lõikes 2 osutatud aruande sisu, eesmärgiga tuua esile

a) sotsiaal-majanduslik olukord ja suundumused;

b) kokkulepitud strateegia rakendamisel saavutatud edusammud, väljakutsed ja tulevane areng ning

c) näited headest tavadest.

4. Käesolevas artiklis tehtud viited riiklikule reformiprogrammile on seotud majanduskasvu ja tööhõive koondsuunistega 2005 kuni 2008 ning neid kohaldatakse samuti kõigi Euroopa Ülemkogu poolt esitatud samaväärsete suuniste suhtes.

Artikkel 30

Komisjoni koostatud strateegilised aruanded ja mõttevahetus ühtekuuluvuspoliitika teemal

1. Komisjon lisab esimest korda aastal 2008 ja seejärel igal aastal kevadisele Euroopa Ülemkogule esitatavale iga-aastasele eduaruandele kokkuvõtte artikli 29 lõikes 1 osutatud liikmesriikide aruannetest, eelkõige konkurentsivõime edendamise ja uute töökohtade loomise Euroopa Liidu prioriteetide suunas tehtud edusammude kohta, sealhulgas artikli 9 lõikes 3 sätestatud majanduskasvu ja tööhõive koondsuuniste 2005 kuni 2008 eesmärkide saavutamise kohta.

2. Komisjon koostab aastatel 2010 ja 2013 hiljemalt 1. aprilliks strateegilise aruande artikli 29 lõikes 2 osutatud liikmesriikide aruannete põhjal. Vajaduse korral liidetakse see aruanne eraldi jaotisena asutamislepingu artiklis 159 osutatud aruandele.

3. Nõukogu vaatab lõikes 2 osutatud strateegilise aruande pärast avaldamist võimalikult kiiresti läbi. Aruanne esitatakse Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele ning neid kutsutakse selle üle mõttevahetust pidama.

Artikkel 31

Ühtekuuluvusaruanne

1. Asutamislepingu artiklis 159 osutatud komisjoni aruanne peab sisaldama eelkõige järgmist:

a) majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvusega, sealhulgas piirkondade sotsiaalmajandusliku olukorra ja arengu ning ühenduse prioriteetide kaasamisega seotud edusammude kirjeldust;

b) fondide, EIP ja muude rahastamisvahendite rolli ning muu ühenduse ja riigisisese poliitika poolt tehtud edusammudele avaldatud mõju kirjeldust.

2. Aruandes esitatakse vajaduse korral ka

a) ettepanekud ühenduse meetmeteks ja poliitikaks, mis tuleks vastu võtta majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tugevdamiseks;

b) muudatusettepanekud ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilistesse suunistesse, mis on vajalikud muudatuste kajastamiseks ühenduse poliitikas.







III JAOTIS

PROGRAMMITÖÖ







I PEATÜKK

Üldsätted struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi kohta

Artikkel 32

Rakenduskavade koostamine ja heakskiitmine

1. Fondide tegevus liikmesriikides toimub rakenduskavade kaudu vastavalt riiklikule strateegilisele raamistikule. Iga rakenduskava hõlmab ajavahemikku 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013. Iga rakenduskava hõlmab ainult ühte kolmest eesmärgist, millele on osutatud artiklis 3, v.a juhul, kui komisjon ja liikmesriik on leppinud kokku teisiti.

2. Iga rakenduskava koostavad liikmesriik või tema määratud asutus, tehes koostööd artiklis 11 osutatud partneritega.

3. Niipea kui võimalik, kuid mitte hiljem kui viis kuud pärast artiklis 26 osutatud lähenemist käsitlevate ühenduse strateegiliste suuniste vastuvõtmist, esitab liikmesriik rakenduskava kohta komisjonile ettepaneku, mis sisaldab kõiki artiklis 37 osutatud komponente.

4. Komisjon hindab esitatud rakenduskava ettepanekut, et teha kindaks, kas see aitab kaasa riikliku strateegilise raamistiku eesmärkidele ja prioriteetidele ning ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilistele suunistele. Kui komisjon kahe kuu jooksul pärast rakenduskava kättesaamist leiab, et rakenduskava ei aita kaasa riikliku strateegilise raamistiku ega ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegiliste suuniste eesmärkide saavutamisele, võib ta liikmesriigilt nõuda kogu vajaliku lisateabe esitamist ning vajaduse korral esitatud kava vastavat läbivaatamist.

5. Komisjon võtab kõik rakenduskavad vastu niipea kui võimalik, kuid mitte hiljem kui neli kuud pärast selle ametlikku esitamist liikmesriigi poolt ning mitte enne 1. jaanuari 2007.

Artikkel 33

Rakenduskavade läbivaatamine

1. Liikmesriigi või komisjoni algatusel võib kokkuleppel asjaomase liikmesriigiga rakenduskavad uuesti läbi vaadata ning vajaduse korral võib ülejäänud rakenduskava muuta järgmistel asjaoludel:

a) pärast märkimisväärsete sotsiaalmajanduslike muutuste toimumist;

b) eesmärgiga võtta rohkem või muul viisil arvesse peamisi muutusi ühenduse, riiklikes või piirkondlikes prioriteetides;

c) artikli 48 lõikes 3 osutatud hindamist silmas pidades või

d) rakendamisel esinevate raskuste tagajärjel.

Vajaduse korral vaadatakse rakenduskavad läbi pärast artiklites 50 ja 51 osutatud vahendite eraldamist.

2. Komisjon võtab otsuse rakenduskavade muutmise taotluste kohta vastu võimalikult kiiresti ja hiljemalt kolme kuu jooksul pärast selle ametlikku esitamist liikmesriigi poolt.

3. Rakenduskava muutmine ei eelda artikli 28 lõikes 3 osutatud komisjoni otsuse muutmist.

Artikkel 34

Fondide eripära

1. Rakenduskavasid rahastatakse ainult ühest fondist, v.a lõikes 3 sätestatud juhtudel.

2. Ilma et sellega piirataks konkreetsetes fonde käsitlevates määrustes ette nähtud erandite kohaldamist, võib ERFist ja ESFist rahastada täiendavalt ja iga rakenduskava prioriteetse suuna puhul kuni 10 % ulatuses ühenduse rahalisest abist meetmeid, mis kuuluvad teise fondi kohaldamisalasse, tingimusel et need on vajalikud toimingu nõuetekohaseks elluviimiseks ja sellega otseselt seotud.

3. Ühtekuuluvusfondist toetust saavates liikmesriikides toetavad ERF ja Ühtekuuluvusfond ühiselt transpordiinfrastruktuuri- ja keskkonnaalaseid rakenduskavasid, sealhulgas suurprojekte.

Artikkel 35

Kohaldamisala geograafiline ulatus

1. Lähenemiseesmärgi raames esitatavad rakenduskavad koostatakse asjakohasel geograafilisel tasandil, vähemalt piirkondlikul NUTS 2. tasandil.

Lähenemise eesmärgi raames esitatavad rakenduskavad, mida toetatakse Ühtekuuluvusfondist, koostatakse riiklikul tasandil.

2. Kui piirkonda rahastatakse ERFist, koostatakse piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi raames esitatavad rakenduskavad piirkondlikul NUTS 1. ja NUTS 2. tasandil vastavalt konkreetse liikmesriigi institutsioonilisele süsteemile, v.a juhul, kui komisjon ja liikmesriik on leppinud kokku teisiti. Kui rakenduskavasid rahastatakse ESFist, koostab need liikmesriik asjaomasel tasandil.

3. Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi raames esitatavad rakenduskavad, mis käsitlevad piiriülest koostööd, koostab üldjuhul iga piiri või piiride rühma, sealhulgas enklaavide puhul NUTS 3. tasandi asjaomane rühm. Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi raames esitatavad rakenduskavad, mis käsitlevad riikidevahelist koostööd, koostatakse riikidevahelise koostöö piirkonna tasandil. Piirkondadevahelise koostöö ja kogemuste vahetamise programmid hõlmavad kogu ühenduse territooriumi.

Artikkel 36

Euroopa Investeerimispanga ja Euroopa Investeerimisfondi osalemine

1. EIP ja EIF võivad osaleda fondide toetuse programmitöös vastavalt nende põhikirjades sätestatud korrale.

2. EIP ja EIF võivad liikmesriikide palvel osaleda riiklike strateegiliste raamistike ja rakenduskavade koostamisel ning tegevuses, mis on seotud projektide, eelkõige suurprojektide ettevalmistamise, rahastamise korraldamise ning avaliku ja erasektori partnerlusega. Kokkuleppel EIPga ja EIFiga võib liikmesriik koondada saadud laenud rakenduskava ühele või mitmele prioriteedile, eelkõige innovatsiooni ja teadmistepõhise majanduse valdkonna, inimkapitali, keskkonna- ja põhiinfrastruktuuri projektidele.

3. Komisjon võib konsulteerida EIPga ja EIFiga enne artikli 28 lõikes 3 nimetatud otsuse ja rakenduskavade vastuvõtmist. Kõnealune konsulteerimine on eelkõige seotud rakenduskavadega, milles loetletud soovituslikud suurprojektid ja programmid on oma prioriteetide olemuse tõttu sobivamad laenude ja muud liiki turumajandusliku rahastamise kasutamiseks.

4. Kui komisjon peab seda suurprojektide hindamise eesmärgil kohaseks, võib ta EIPil paluda vaadata läbi kõnealuste projektide tehniline kvaliteet ning majanduslik ja rahaline elujõulisus, eelkõige seoses rakendatavate või väljatöötatavate finantskorraldusvahenditega.

5. Komisjon võib käesoleva artikli sätete rakendamisel anda toetust EIPle või EIFile.







II PEATÜKK

Programmitöö sisu







1. jagu

Rakenduskavad

Artikkel 37

Lähenemiseesmärgi ja piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi rakenduskavad

1. Lähenemiseesmärgiga ja piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgiga seotud rakenduskavad peavad sisaldama järgmist:

a) abikõlbliku piirkonna või sektori tugevate ja nõrkade külgede analüüs ning olukorra lahendamiseks valitud strateegia;

b) valitud prioriteetide põhjendus, võttes arvesse ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilisi suuniseid, riiklikku strateegilist raamistikku, samuti artiklis 48 osutatud eelhindamise tulemusi;

c) teave prioriteetsete suundade ja nende konkreetsete eesmärkide kohta. Kõnealuseid eesmärke, tulemusi ja mõju peab olema võimalik mõõta piiratud arvu näitajate abil, võttes arvesse proportsionaalsuse põhimõtet. Näitajad peavad võimaldama mõõta edasiminekut võrreldes esialgse olukorraga ja eesmärkide mõjusust prioriteetse suuna elluviimisel;

d) komisjoni poolt artikli 103 lõikes 3 osutatud korras vastu võetud käesoleva määruse üksikasjalike rakendamiseeskirjade kohaselt rakenduskavale antavate fondide panuse kasutuse soovituslik jaotus kategooriate kaupa, üksnes teavitamise eesmärgil;

e) rahastamiskava järgmise kahe tabeliga: i) tabel, kus igast fondist toetuseks kavandatavate rahaliste assigneeringute kogusumma jaotus on esitatud iga aasta kaupa vastavalt artiklitele 52, 53 ja 54. Rahastamiskavas märgitakse struktuurifondide iga-aastase kogutoetuse raames eraldi ära üleminekutoetust saavatele piirkondadele eraldatud assigneeringud. Igal aastal fondidest eraldatav kogutoetus peab olema kooskõlas kohaldatava finantsraamistikuga ja võtma arvesse II lisa lõikes 6 sätestatud järkjärgulist vähendamist; ii) tabel, kus iga rakenduskava ja prioriteetse suuna puhul on kogu programmitöö ajaks täpsustatud ühenduse toetuse ja riigi vastava toetuse rahaliste assigneeringute kogusumma ning fondidest saadava toetuse määr. Kui riigi toetus koosneb vastavalt artiklile 53 avaliku ja erasektori kuludest, esitatakse tabelis avaliku ja erasektori kulude soovituslik jaotus. Kui riigi toetus koosneb vastavalt artiklile 53 avaliku sektori kuludest, esitatakse tabelis riigi avaliku sektori toetuse suurus. Tabelis märgitakse teavitamise eesmärgil ära EIP ja muude olemasolevate rahastamisvahendite toetus;

f) teave Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ja Euroopa Kalandusfondi poolt rahastatavate meetmete vastastikuse täiendavuse kohta, kui see on asjakohane;

g) rakenduskava rakendussätted, mis sisaldavad järgmist: i) kõigi artiklis 59 osutatud üksuste või, kui liikmesriik valib artiklis 74 sätestatud võimaluse, muude organite ja korra määramine liikmesriigi poolt vastavalt artiklis 74 sätestatud eeskirjadele; ii) seire- ja hindamissüsteemide kirjeldus; iii) teave pädeva asutuse kohta, kes võtab vastu komisjonilt laekuvaid makseid, ning organi või organite kohta, kes vastutavad toetusesaajatele maksete tegemise eest; iv) finantsvoogude kasutuselevõtu- ja kasutamismenetluse määratlus, et tagada nende läbipaistvus; v) elemendid, mille eesmärk on tagada artiklis 69 osutatud rakenduskavaga seotud avalikustamine ja teavitamine; vi) komisjoni ja liikmesriigi vahel kokku lepitud elektrooniliste andmete vahetuse korra kirjeldus, mille eesmärk on täita käesolevas määruses sätestatud maksmise, seire ja hindamise nõudeid;

h) artikli 39 tähenduses suurprojektide soovituslik loetelu, mis eeldatavasti esitatakse programmitöö jooksul komisjonile heakskiitmiseks.

2. ERFist ja Ühtekuuluvusfondist ühiselt rahastatavad transpordi- ja keskkonnaalased rakenduskavad sisaldavad kumbagi fondi iseloomustavat prioriteetset suunda ja fondi konkreetset toetust.

3. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 1080/2006 artikli 5 teise lõigu kohaldamist, tuleb igas piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi rakenduskavas põhjendada valdkondade ja geograafiliste piirkondade valimist ning rahaliste vahendite jaotamist prioriteetide vahel, nagu on vastavalt sätestatud nimetatud määruse artiklis 5 ja määruse (EÜ) nr 1081/2006 artiklis 4.

4. ERFist rahastatavad rakenduskavad, mis on seotud lähenemiseesmärgiga ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgiga, peavad lisaks sisaldama järgmist:

a) vajaduse korral teave linnade säästvat arengut puudutavate küsimuste kohta;

b) konkreetne prioriteetne suund äärepoolseimaid piirkondi toetavate rakenduskavadega seotud meetmete puhul, mida rahastatakse II lisa punktis 20 osutatud täiendavate assigneeringute raames.

5. Rakenduskavad, mida mõjutab mõni II lisa lisasätetes osutatud konkreetne assigneering, sisaldavad teavet nimetatud konkreetsete assigneeringute eraldamise ja seire tagamise menetluste kohta.

6. Liikmesriikide algatusel võivad lähenemiseesmärgi ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi raames ERFist rahastatavad rakenduskavad sisaldada järgmist:

a) linnasid puudutavate küsimustega tegelemiseks välja valitud linnade loetelu ja menetlused volituste edasidelegeerimiseks linnade ametiasutustele, võimaluse korral üldise toetuse kaudu;

b) piirkondadevahelise koostöö meetmed, mida rakendatakse koos vähemalt ühe piirkonna või kohaliku ametiasutusega teises liikmesriigis.

7. Asjaomase liikmesriigi algatusel võivad ESFi rakenduskavad lähenemiseesmärgi ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi jaoks sisaldada horisontaalset lähenemisviisi või eraldi prioriteeti piirkondlike ja riikidevaheliste meetmete jaoks, millesse on kaasatud vähemalt ühe teise liikmesriigi riiklikud, piirkondlikud või kohalikud asutused.

Artikkel 38

Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi rakenduskavad

Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgiga seotud rakenduskavade erieeskirjad on kehtestatud määruses (EÜ) nr 1080/2006.







2. jagu

Suurprojektid

Artikkel 39

Sisu

ERFist ja Ühtekuuluvusfondist võib rahastada selliste toimingute kulusid, mis seisnevad ehitustöödes, meetmetes ja teenustes, mille eesmärk on viia ellu täpse majandusliku ja tehnilise olemusega ühtne ülesanne, millel on selgelt määratletud eesmärgid ja mille kogumaksumus ületab keskkonnaalaste meetmete puhul 25 miljonit eurot ja teiste valdkondade puhul 50 miljonit eurot (edaspidi “suurprojektid”).

Artikkel 40

Komisjonile esitatav teave

Liikmesriik või korraldusasutus esitab komisjonile suurprojektide kohta järgmise teabe:

a) teave rakendamise eest vastutava organi kohta;

b) teave investeeringu laadi, kirjelduse, rahalise mahu ja asukoha kohta;

c) teostatavusuuringu tulemused;

d) projekti rakendamise ajakava ja eeldatavalt programmiperioodist pikema rakendamisperioodiga toimingu puhul etapid, mille jaoks programmiperioodil 2007–2013 taotletakse ühenduse kaasrahastamist;

e) kulude-tulude analüüs, mis sisaldab riskianalüüsi ja eeldatavat mõju asjaomasele valdkonnale ja sotsiaalmajanduslikule olukorrale liikmesriigis ja/või piirkonnas ning võimaluse korral ja kui see on asjakohane, teistes ühenduse piirkondades;

f) keskkonnamõju analüüs;

g) avaliku sektori panuse põhjendus;

h) rahastamiskava, milles on näidatud ära rahaliste vahendite kavandatav kogumaht ning kavandatav toetus fondidest, EIPst, EIFist ja kõigist teistest ühenduse rahastamisallikatest, sealhulgas suurprojekti jaoks ERFist või Ühtekuuluvusfondist tehtavate rahaliste toetuste soovituslik aastane kava.

Komisjon võtab vastu soovituslikud juhised kasutatava metoodika kohta eespool nimetatud punktis e esitatud kulude-tulude analüüsi läbiviimiseks artikli 103 lõikes 2 osutatud korras.

Artikkel 41

Komisjoni otsus

1. Konsulteerides vajaduse korral välisekspertidega, sealhulgas EIPga, annab komisjon suurprojektile hinnangu, pidades silmas artiklis 40 osutatud tegureid, projekti kooskõla rakenduskava prioriteetidega, selle panust nimetatud prioriteetide eesmärkide saavutamisel ja ühtsust muude ühenduse poliitikatega.

2. Komisjon võtab vastu otsuse niipea kui võimalik ja hiljemalt kolme kuu jooksul pärast suurprojekti esitamist liikmesriigi või korraldusasutuse poolt, tingimusel et projekt on esitatud kooskõlas artikliga 40. Kõnealuses otsuses määratletakse füüsiline objekt, summa, mille suhtes kohaldatakse prioriteetse suuna kaasfinantseerimise määra, ja ERFi või Ühtekuuluvusfondi rahaliste toetuste aastane kava.

3. Kui komisjon keeldub suurprojekti fondidest rahaliselt toetamast, teatab ta liikmesriigile selle põhjustest lõikes 2 kehtestatud tähtaja jooksul ja tingimustel.







3. jagu

Üldised toetused

Artikkel 42

Üldsätted

1. Liikmesriik või korraldusasutus võib usaldada rakenduskava osa juhtimise ja rakendamise ühele või mitmele liikmesriigi või korraldusasutuse poolt määratud vahendavale asutusele, milleks võivad olla kohalikud ametiasutused, regionaalarengu asutused või valitsusvälised organisatsioonid, vastavalt liikmesriigi või korraldusasutuse ja kõnealuse organi vahel sõlmitud kokkuleppe sätetele.

Selline delegeerimine ei piira korraldusasutuse ega liikmesriikide finantsvastutust.

2. Üldise toetuse kasutamise eest vastutav vahendusasutus peab andma tagatise oma maksevõime kohta ning oma pädevuse kohta nii kõnealuses valdkonnas kui ka haldus- ja finantsjuhtimise alal. Ta peab määramise hetkel üldreeglina asuma või olema esindatud rakenduskavaga hõlmatud piirkonnas või piirkondades.

Artikkel 43

Rakenduseeskirjad

Artikli 42 lõikes 1 osutatud kokkuleppes tuleb eelkõige esitada järgmised üksikasjad:

a) üldist toetust saavate toimingute liigid;

b) toetusesaajate valiku kriteeriumid;

c) fondide toetuse määrad ja seda toetust reguleerivad eeskirjad, sealhulgas kogunenud intresside kasutamise kohta;

d) artikli 59 lõikes 1 osutatud üldise toetuse seire, hindamise ja finantskontrolli tagamise kord, mida kohaldatakse korraldusasutuse suhtes, sealhulgas põhjendamatult makstud summade tagasinõudmise ja raamatupidamisaruannete esitamise kord;

e) vajaduse korral finantstagatise või samaväärse vahendi kasutamine, välja arvatud juhul, kui liikmesriik või korraldusasutus esitab sellise tagatise vastavalt iga liikmesriigi institutsioonilisele korrale.







4. jagu

Finantskorraldus

Artikkel 44

Finantskorraldusvahendid

Osana rakenduskavast võib struktuurfondidest rahastada selliste toimingute kulusid, mis seisnevad peamiselt väikese ja keskmise suurusega ettevõtjatele mõeldud finantskorraldusvahendite toetamises, nagu riskikapitalifondid, tagatisfondid ja laenufondid ning linnaarendusfondid, seega fondid, mis investeerivad avaliku ja erasektori partnerlusse ja muudesse projektidesse, mis sisalduvad linnade säästva arengu ühtses kavas.

Kui selliseid toiminguid korraldatakse haldusfondide kaudu (s.t fondide, mis on loodud investeerimiseks erinevatesse riskikapitali-, tagatis- ja laenufondidesse ning linnaarendusfondidesse), viib liikmesriik või korraldusasutus neid ellu ühel või mitmel järgmisel viisil:

a) riigihankelepingu sõlmimisega kooskõlas kohaldatava riigihangete seadusega;

▼M3

b) kui kokkuleppe objekt ei ole teenuste riigihankeleping kohaldatava riigihangete seaduse tähenduses, rahalise otsetoetusena määratletud annetuse näol toetuse andmisega finantsasutusele ilma konkursikutseta, kui see on kooskõlas asutamislepingule vastava siseriikliku õigusega;

▼M3

c) lepingu sõlmimisega otse EIP või EIFiga.

▼B

Käesoleva artikli rakenduseeskirjad võtab vastu komisjon artikli 103 lõikes 3 osutatud korras.







5. jagu

Tehniline abi

Artikkel 45

Tehniline abi komisjoni algatusel

1. Komisjoni algatusel ja/või nimel võidakse fondidest 0,25 % piires nende vastavatest iga-aastastest vahenditest rahastada käesoleva määruse rakendamiseks vajalikke ettevalmistus-, seire-, haldus-, tehnilise abi, hindamis-, auditeerimis- ja kontrollimeetmeid.

Nimetatud meetmed sisaldavad eelkõige järgmist:

a) abi projektide ettevalmistamisel ja hindamisel, sealhulgas EIPst makstava toetuse või vajaduse korral muude koostöövormide kaudu;

b) uuringud, mis on seotud ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegiliste suuniste koostamisega, komisjoni aruandlusega ühtekuuluvuspoliitika kohta ja iga kolme aasta järel koostatava ühtekuuluvusaruandega;

c) hindamised, ekspertide aruanded, statistika ja uuringud, sealhulgas sellised, mis käsitlevad fondide toimimist üldiselt ja mida võib vajaduse korral ellu viia EIB ja EIFi poolt abi või muu koostöövormi kujul;

d) partneritele, fondidest abi saajatele ja üldsusele suunatud meetmed, sealhulgas teavitamisega seotud meetmed;

e) meetmed, mis hõlmavad teabe levitamist, võrgustikke, teadlikkuse tõstmist, koostöö edendamist ja kogemuste vahetamist ühenduse piires;

f) juhtimiseks, seireks, kontrollimiseks ja hindamiseks kasutatavate arvutisüsteemide paigaldamine, kasutamine ja omavahel ühendamine;

g) hindamismeetodite täiendamine ja teabevahetus kõnealuse valdkonna tavade kohta.

2. Kui ERFist või Ühtekuuluvusfondist on ette nähtud toetus, võtab komisjon vastu otsuse seoses käesoleva artikli lõikes 1 loetletud meetmete liigiga artikli 103 lõikes 2 osutatud korras.

3. Kui ESFist on ette nähtud toetus, võtab komisjon käesoleva artikli lõikes 1 loetletud meetmeid käsitleva otsuse vastu pärast seda, kui ta on artikli 103 lõikes 2 osutatud korras konsulteerinud artiklis 104 osutatud komiteega.

Artikkel 46

Tehniline abi liikmesriikide algatusel

1. Liikmesriikide algatusel võidakse fondidest rahastada rakenduskavade ettevalmistus-, haldus-, seire-, hindamis-, teavitamis- ja kontrollimeetmeid koos meetmetega fondide rakendamiseks vajaliku haldussuutlikkuse tugevdamiseks järgmistes piirides:

a) 4 % kogusummast, mis on eraldatud lähenemiseesmärgi ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi raames;

b) 6 % kogusummast, mis on eraldatud Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi raames.

▼M3

EIP või EIF võivad liikmesriikide taotlusel osaleda esimeses lõigus osutatud tehnilise abi meetmetes.

▼B

2. Kõigi kolme nimetatud eesmärgi puhul tuleks tehnilise abi meetmeid põhimõtteliselt võtta lõikes 1 sätestatud piirides iga rakenduskava raames. Lisaks võib niisuguseid meetmeid võtta osaliselt ja vastavalt lõikes 1 kehtestatud tehnilise abi üldistele piiridele konkreetse rakenduskava raames.

▼C3

3. Kui liikmesriik otsustab võtta tehnilise abi meetmeid iga rakenduskava raames, ei või igale rakenduskavale tehnilise abi andmiseks eraldatav kogusumma ületada lõikes 1 kehtestatud piirmäärasid.

Sellisel juhul võib tehnilise abi raames võtta meetmeid konkreetse rakenduskava vormis, eeldusel et sellise konkreetse kava puhul tehnilise abi andmiseks eraldatav kogusumma ei põhjusta lõikes 1 kehtestatud tehniliseks abiks eraldatavate summade piirmäärade ületamist.

▼B







IV JAOTIS

MÕJUSUS







I PEATÜKK

Hindamine

Artikkel 47

Üldsätted

1. Hindamise eesmärk on parandada fondidest saadava toetuse kvaliteeti, mõjusust ja kooskõla ning strateegiat ja rakenduskavade elluviimist, võttes arvesse asjaomaste liikmesriikide ja piirkondade konkreetseid struktuurilisi probleeme, säästva arengu eesmärki ning keskkonnamõju ja strateegilist keskkonna hindamist käsitlevaid ühenduse asjakohaseid õigusakte.

2. Hindamine võib iseloomult olla strateegiline, et uurida kava või kavade rühma arengut ühenduse ning riiklike prioriteetide suhtes, või rakendusliku iseloomuga, et toetada rakenduskava järelevalvet. Hindamisi viiakse läbi enne programmiperioodi, selle ajal ja pärast seda.

3. Hindamised viiakse vajaduse korral läbi liikmesriikide või komisjoni vastutusel kooskõlas artiklis 13 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega.

Hindamist viivad läbi sise- või väliseksperdid või organid, kes tegutsevad artikli 59 punktides b ja c nimetatud ametiasutustest sõltumatult. Tulemused avaldatakse vastavalt dokumentidele juurdepääsu suhtes kohaldatavatele eeskirjadele.

4. Hindamisi rahastatakse tehnilise abi eelarvest.

5. Komisjon annab suunavaid juhiseid hindamismeetodite, sealhulgas kvaliteedistandardite kohta artikli 103 lõikes 2 kehtestatud korras.

Artikkel 48

Liikmesriikide kohustused

1. Liikmesriigid peavad eraldama vajalikud vahendid hindamiste läbiviimiseks, korraldama vajalike andmete loomise ja kogumise ning kasutama järelevalvesüsteemi kaudu saadud eri teabeliike.

Samuti võivad nad vajaduse korral lähenemiseesmärgi raames ja kooskõlas artiklis 13 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega koostada hindamiskava, milles esitavad soovitusliku hindamistegevuse, mida liikmesriik kavatseb läbi viia rakendamise eri etappides.

2. Liikmesriigid korraldavad igale rakenduskavale eraldi eelhindamise lähenemiseesmärgi seisukohalt. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel, võttes arvesse artiklis 13 sätestatud proportsionaalsuse põhimõtet ja vastavalt komisjoni ja liikmesriigi kokkuleppele, võivad liikmesriigid viia läbi ühe eelhindamise, mis katab mitut rakenduskava.

Piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi puhul peavad liikmesriigid korraldama kas kõiki rakenduskavu hõlmava eelhindamise, iga fondi hindamise, iga prioriteedi hindamise või iga rakenduskava hindamise.

Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi puhul viivad liikmesriigid üheskoos läbi kas iga rakenduskava või mitut rakenduskava hõlmava eelhindamise.

Eelhindamine viiakse läbi programmitöö dokumentide ettevalmistamise eest vastutava ametiasutuse vastutusel.

Eelhindamiste eesmärk on optimeerida rakenduskavadega seotud eelarveliste vahendite eraldamist ja parandada programmitöö kvaliteeti. Nad peavad kindlaks määrama arenguerinevused, -mahajäämused ja -potentsiaali, seatud eesmärgid, eeldatavad tulemused, mõõdetavad eesmärgid, vajaduse korral piirkonna jaoks kavandatud strateegia sidususe, ühenduse lisaväärtuse, kuivõrd on arvestatud ühenduse prioriteetidega, eelnevast programmitööst saadud kogemused ning rakendamist, järelevalvet, hindamist ja finantsjuhtimist käsitleva korra kvaliteedi ning kõike eelnimetatut hindama.

3. Programmiperioodil viivad liikmesriigid läbi rakenduskavade seirega seotud hindamise, eelkõige siis, kui sellise seire tulemusena ilmneb märkimisväärne erinevus esialgsetest eesmärkidest või kui tehakse artiklis 33 osutatud ettepanekud rakenduskavade muutmiseks. Tulemused saadetakse rakenduskava järelevalvekomiteele ja komisjonile.

Artikkel 49

Komisjoni kohustused

1. Komisjon võib läbi viia strateegilist hindamist.

2. Komisjon võib omal algatusel ja koostöös asjaomase liikmesriigiga viia läbi rakenduskavade seirega seotud hindamisi, kui kavade seire tulemusena ilmneb märkimisväärne erinevus esialgsetest eesmärkidest. Tulemused saadetakse seirekomisjonile rakenduskava jaoks.

3. Komisjon viib läbi iga eesmärgi järelhindamise tihedas koostöös liikmesriigiga ja korraldusasutustega.

Järelhindamine hõlmab iga eesmärgi kõiki rakenduskavu ning uurib vahendite kasutamise ulatust, fondi programmitöö mõjusust ja tõhusust ning sotsiaalmajanduslikku mõju.

Iga eesmärk kuulub järelhindamisele ülesandega teha järeldusi majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust käsitleva poliitika seisukohast.

Järelhindamine peab tuvastama tegurid, mis on viinud rakenduskavade rakendamise õnnestumise või ebaõnnestumiseni, ning määrama kindlaks head tavad.

Järelhindamine peab olema lõpetatud 31. detsembriks 2015.







II PEATÜKK

Reservid

Artikkel 50

Riiklik tulemusreserv

1. Liikmesriik võib omal algatusel otsustada luua riikliku tulemusreservi kas lähenemiseesmärgi ja/või piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi täitmiseks, mis moodustab 3 % tema kummagi eesmärgi jaoks tehtavast kogueraldisest.

2. Kui liikmesriik on otsustanud niisuguse reservi luua, hindab ta eesmärkide alusel hiljemalt 30. juuniks 2011 oma rakenduskavade tulemuslikkust.

3. Hiljemalt 31. detsembriks 2011 eraldab komisjon iga asjaomase liikmesriigi ettepaneku alusel ja nendega konsulteerides riikliku tulemusreservi.

Artikkel 51

Riiklik ettenägematute kulude reserv

Liikmesriik võib omal algatusel reserveerida 1 % aastasest struktuurifondi toetusest lähenemiseesmärgile ning 3 % aastasest struktuurifondi toetusest piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgile, et lahendada ettenägematuid kohalikke ja valdkondlikke kriise, mis on seotud majanduslike ning sotsiaalsete ümberkorraldustega või kaubavahetuse laienemise tagajärgedega.

Liikmesriik võib eraldada iga eesmärgi reservi konkreetsele riiklikule programmile või rakenduskavade raames.







V JAOTIS

RAHALINE TOETUS FONDIDELT







I PEATÜKK

Fondide toetus

Artikkel 52

Osalusmäärade muutmine

Fondide osalust võib muuta, pidades silmas järgmist:

a) eelkõige majanduslikku, sotsiaalset või territoriaalset laadi probleemide tõsidus;

b) iga prioriteetse suuna olulisus ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilistes suunistes sätestatud ühenduse prioriteetide, samuti riiklike ja piirkondlike prioriteetide jaoks;

c) keskkonna kaitsmine ja parandamine, rakendades peamiselt ettevaatuspõhimõtet, ennetusmeetmete põhimõtet ning põhimõtet, et saastaja maksab;

d) eelkõige avaliku ja erasektori koostöös erafinantseerimise määr asjaomastel aladel;

e) artikli 37 lõike 6 punktis b osutatud piirkondadevahelise koostöö kaasamine lähenemiseesmärgi ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi puhul;

f) piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi puhul geograafiliselt või looduslikult ebasoodsate piirkondade hõlmatus, mis on määratletud järgmiselt: i) Ühtekuuluvusfondi toetust saavad saareliikmesriigid ja muud saared, välja arvatud saared, millel asub liikmesriigi pealinn või millel on püsiühendus maismaaga; ii) liikmesriigi õigusaktides määratletud mägipiirkonnad; iii) hõredalt asustatud (alla 50 elaniku ruutkilomeetri kohta) ja eriti hõredalt asustatud (alla kaheksa elaniku ruutkilomeetri kohta) alad; iv) alad, mis olid ühenduse välispiiriks 30. aprillil 2004, kuid pärast seda enam mitte.

Artikkel 53

Fondide osalus

1. Rakenduskava tasandil antav fondide toetus arvutatakse järgmise põhjal:

a) kas abikõlblikud kogukulud, sealhulgas avaliku ja erasektori kulud

b) või avaliku sektori abikõlblikud kulud.

2. Lähenemiseesmärgi ja piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi raames rakenduskava tasandil antavate fondide toetuste suhtes kohaldatakse III lisas sätestatud piirmäärasid.

3. Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi rakenduskavade puhul, kus vähemalt üks osaleja kuulub liikmesriikide hulka, kelle keskmine SKT elaniku kohta ajavahemikul 2001–2003 moodustas alla 85 % 25liikmelise ELi keskmisest samal ajavahemikul, ei ületa EFRist antav toetus 85 % abikõlblikest kuludest. Kõikide teiste rakenduskavade puhul ei ületa ERFist antav toetus 75 % abikõlblikest kuludest, mis on kaasrahastatud ERFist.

4. Fondidest prioriteetse suuna tasandil antava toetuse suhtes ei kohaldata lõikes 3 ja III lisas kehtestatud piirmäärasid. Need kehtestatakse siiski nii, et tagada fondidest toetuse saamine maksimumsumma ulatuses ning rakenduskava tasandil kehtestatud igast fondist saadava toetuse maksimummäär.

5. Rakenduskavade puhul, mida kaasrahastatakse ühiselt

a) ERFist ja Ühtekuuluvusfondist või

b) lisaeraldiste kaudu ERFist ja/või Ühtekuuluvusfondist II lisas sätestatud äärepoolseimatele piirkondadele,

määratakse otsuses, millega võetakse vastu rakenduskava, kindlaks toetuse maksimummäär ja maksimumsumma eraldi iga fondi ja iga eraldise jaoks.

6. Komisjoni otsuses, millega rakenduskava vastu võetakse, määratakse igale rakenduskavale ja iga prioriteetse suuna puhul kindlaks fondi osaluse maksimummäär ja maksimumsumma. Otsuses tuleb eraldi ära märkida sellised eraldised, mis antakse üleminekutoetust saavatele piirkondadele.

Artikkel 54

Muud sätted

1. Fondide toetus iga prioriteetse suuna puhul on vähemalt 20 % avaliku sektori abikõlblikest kuludest.

2. Komisjoni algatusel või komisjoni poolt rakendatavaid tehnilise abi meetmeid võib rahastada 100 % ulatuses.

3. Artikli 56 lõikes 1 osutatud abikõlblikkusperioodil

a) võib üht prioriteetset suunda korraga toetada vaid ühest fondist ja ühe eesmärgi raames;

b) võib üht toimingut korraga toetada fondist ainult ühe rakenduskava raames;

c) ei tohi toimingule anda fondist toetust, mis on suurem eraldatud avaliku sektori kogukuludest.

4. Rakenduskavade alusel ettevõtjate toetuseks asutamislepingu artikli 87 tähenduses riigiabi andmise puhul tuleb järgida riikliku toetuse ülemmäärasid.

5. Fondidest kaasrahastatud kulud ei saa toetust ühenduse teistest rahastamisvahenditest.







II PEATÜKK

Kasumit teenivad projektid

Artikkel 55

Tulusad projektid

1. Käesolevas määruses tähendab tulus projekt mis tahes toimingut, mis hõlmab investeeringut infrastruktuuri, mille kasutamise eest tasuvad vahetult kasutajad, või mis tahes toimingut, mis hõlmab maa või hoonete müüki või rentimist või mis tahes muude tasuliste teenuste pakkumist.

2. Tulusate projektide abikõlblikud kulud ei tohi olla suuremad investeerimiskulude jooksvast väärtusest, kui neist lahutada investeeringu puhastulu jooksev väärtus konkreetse võrdlusperioodi jooksul järgmiste investeeringute puhul:

a) infrastruktuuriinvesteeringud või

b) muud projektid, kus tulusid on võimalik eelnevalt objektiivselt hinnata.

Kui kõik investeerimiskulud ei ole kaasrahastamiseks abikõlblikud, eraldata