2006L0112 — ET — 21.01.2009 — 004.002

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:





Parandatud:









▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV 2006/112/EÜ,

28. november 2006,

mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi







EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 93, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust ning arvestades järgmist: (1) Nõukogu 17. mai 1977. aasta direktiivi 77/388/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas) ►C1 ( 1 ) ◄ on korduvalt oluliselt muudetud. Nüüd, kui kõnealusesse direktiivi on tehtud uusi muudatusi, on soovitatav kõnealune direktiiv selguse ja otstarbekuse huvides uuesti sõnastada. (2) Uuestisõnastatud tekst peaks sisaldama kõiki nõukogu 11. aprilli 1967. aasta direktiivi 67/227/EMÜ (kumuleeruvaid käibemakse käsitlevate liikmesriikide õigusnormide ühtlustamist kohta) ►C1 ( 2 ) ◄ veel kohaldatavaid sätteid. Nimetatud direktiiv tuleks seejärel kehtetuks tunnistada. (3) Et tagada sätete selgel ja otstarbekal kujul esitamine kooskõlas parema õigusliku reguleerimise põhimõttega, on sobilik muuta direktiivi struktuuri ja sõnastust, kuigi see ei too põhimõtteliselt kaasa sisulisi muutusi olemasolevates õigusaktides. Ümbertegemisega kaasneb sellegipoolest piiratud arv sisulisi muudatusi. Kõik sisulised muudatused on täielikult ära toodud direktiivi ülevõtmist ja jõustumist käsitlevates sätetes. (4) Siseturu loomine eeldab liikmesriikides niisuguste kumuleeruvaid käibemakse käsitlevate õigusaktide kohaldamist, mis ei moonuta konkurentsitingimusi ega takista kaupade ja teenuste vaba liikumist. Seetõttu on vajalik ühtlustada kumuleeruvaid käibemakse käsitlevad õigusaktid käibemaksusüsteemi abil, et kõrvaldada niipalju kui võimalik tegurid, mis võivad moonutada konkurentsitingimusi nii liikmesriigi kui ka ühenduse tasandil. (5) Käibemaksusüsteem on lihtsaim ja neutraalseim siis, kui maksustamine toimub võimalikult üldiselt ja kui selle kohaldamisala hõlmab kõiki tootmis- ja turustusetappe ning teenuste osutamise valdkonda. Seetõttu on siseturu ja liikmesriikide huvides võtta vastu ühine süsteem, mida kohaldatakse ka jaemüügi puhul. (6) Edasi on vaja liikuda etapiti, kuna kumuleeruvate käibemaksude ühtlustamine toob endaga kaasa muudatusi liikmesriikide maksustruktuuris ja avaldab märgatavat mõju eelarve, majanduse ja sotsiaalala valdkonnas. (7) Ühine käibemaksusüsteem peaks isegi sellisel juhul, kui maksumäärad ja -vabastused ei ole täielikult ühtlustatud, tagama konkurentsi neutraalsuse selliselt, et iga liikmesriigi territooriumil oleks ühesugustel kaupadel ja teenustel ühesugune maksukoormus tootmis- ja turustusketi pikkusest olenemata. (8) Vastavalt nõukogu 29. septembri 2000. aasta otsusele 2000/597/EÜ, Euratom Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi kohta ( 3 ) finantseerivad ühenduste omavahendid täies ulatuses Euroopa ühenduste eelarvet, ilma et see piiraks teisi sissetulekuid. Omavahendite hulka kuulub muuhulgas ka käibemaksust saadav tulu, mida saadakse ühise maksumäära kohaldamisel ühtselt ja ühenduse normide kohaselt kindlaksmääratud maksubaasile. (9) Möödapääsmatu on ette näha üleminekuperiood, mis võimaldab siseriiklike õigusaktide järkjärgulise kohandamise kindlaksmääratud valdkondades. (10) Nimetatud üleminekuperioodil tuleb nende maksukohustuslaste, kes ei ole maksukohustusest vabastatud, sooritatud ühendusesiseseid tehinguid maksustada sihtkohaliikmesriikides nende liikmesriikide maksumäärade ja tingimuste kohaselt. (11) Samuti tuleks üleminekuperioodi ajal maksustada sihtkohaliikmesriikides nende liikmesriikide maksumäärade ja tingimuste kohaselt ühendusesiseseid soetamisi, mida on teatud summa ulatuses sooritanud maksukohustusest vabastatud maksukohustuslased või mittemaksukohustuslastest juriidilised isikud, samuti ka mõningaid ühendusesiseseid kaugmüügitehinguid ja uute veovahendite tarnet eraisikutele või asutustele, kes ei ole maksukohustuslased või siis on sellest vabastatud, sest need tehingud võiksid erisätete puudumisel põhjustada olulist konkurentsimoonutamist liikmesriikide vahel. (12) Mõningad piirkonnad tuleks nende geograafilise, majandusliku või sotsiaalse olukorra tõttu käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jätta. (13) Maksu mittediskrimineeriva iseloomu tugevdamiseks tuleks määratleda mõiste “maksukohustuslane” selliselt, et liikmesriigid saaksid seda laiendada ka isikutele, kes juhuti teevad teatavaid tehinguid. (14) Mõiste “maksustatav tehing” võib põhjustada raskusi, eelkõige seoses maksustatavate tehingutena käsitatavate tehingutega. Seega on vaja nimetatud mõisteid täpsustada. (15) Ühendusesisese kaubanduse hõlbustamiseks materiaalse vallasvaraga tehtava töö valdkonnas tuleb kehtestada nende tehingute suhtes kohaldatav maksustamise kord, kui neid tehakse isikule, kes on registreeritud käibemaksukohustuslasena muus liikmesriigis kui selles, kus töö füüsiliselt toimub. (16) Liikmesriigi territooriumi sisest vedu tuleb käsitada ühendusesisese kaubaveona, juhul kui see on otseselt seotud liikmesriikidevahelise veoga, lihtsustamaks nii nende riigisiseste veoteenuste maksustamise põhimõtteid ja korda kui ka korda, mis kehtib abiteenuste ja nende mitmesuguste teenuste osutamisel osalevate vahendajate teenuste kohta. (17) Maksustatavate tehingute teostamise koha kindlaksmääramine võib põhjustada liikmesriikidevahelisi kohtualluvuse konflikte, eelkõige selles osas, mis puudutab kaupade tarnet koos kokkupanekuga ning teenuste osutamist. Kuigi teenuste osutamise kohaks tuleks põhimõtteliselt määrata teenuseid osutava isiku ettevõtte asukoht, tuleb kõnealune koht siiski määrata teenuse saaja liikmesriiki, eelkõige maksukohustuslaste vaheliste teatavate teenuste osutamise puhul, kus teenuste hind sisaldub kaupade hinnas. (18) Tuleb täpsustada teatavate ühendusesiseselt reisijaid vedavatel laevadel, õhusõidukites või rongides tehtavate tehingute maksustamiskoha mõistet. (19) Käibemaksuga maksustamisel käsitatakse elektrienergiat ja gaasi kaupadena. Sellegipoolest on iseäranis keeruline määrata kindlaks tarnekoht. Topeltmaksustamise või mittemaksustamise vältimiseks ning tõelise elektrienergia ja gaasi siseturu saavutamiseks peaks maagaasi jaotusvõrgu kaudu tarnitava gaasi ja elektrienergia tarnekohaks enne nende lõpptarbimist seega olema soetaja ettevõtte asukoht. Elektrienergia ja gaasi tarne tuleks lõppjärgus, see tähendab tarnel hulgimüüjatelt ja turustajatelt lõpptarbijale, maksustada kohas, kus soetaja tegelikult kaupu kasutab ja tarbib. (20) Üldise reegli kohaldamine materiaalse vallasvara rendileandmise puhul, mille järgi teenuste osutamine maksustatakse selles liikmesriigis, kus on teenuse osutaja asukoht, võib põhjustada olulise konkurentsimoonutuse, kui rendileandja ja rendilevõtja asuvad eri liikmesriikides ja maksumäärad on nendes liikmesriikides erinevad. Seega tuleks ette näha, et teenuste osutamise koht on see, kus on teenuse saaja ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht, kuhu teenus osutati, või selle puudumisel tema alaline või peamine elukoht. (21) Veovahendite rendileandmise puhul tuleks aga kontrolli eesmärgil kohaldada rangelt üldreeglit, mille järgi teenuste osutamise kohaks on koht, kus asub teenuse osutaja ettevõte. (22) Konkurentsimoonutuste vältimiseks tuleks maksustada kõik ühenduses tarbitavad telekommunikatsiooniteenused. Selleks tuleks ühenduses asuvatele maksukohustuslastele või kolmandates riikides asuvatele teenuse saajatele osutatavaid telekommunikatsiooniteenuseid põhimõtteliselt maksustada teenuse saaja asukohas. Nende telekommunikatsiooniteenuste ühtse maksustamise tagamiseks, mida kolmandatel territooriumidel ja kolmandates riikides asuvad maksukohustuslased osutavad ühenduses asuvatele mittemaksukohustuslastele ja mida tegelikult kasutatakse ja tarbitakse ühenduses, peaksid liikmesriigid siiski ette nägema, et nende teenuste osutamise koht asub ühenduses. (23) Samuti tuleb konkurentsimoonutuste vältimiseks raadio- ja televisiooniringhäälinguteenuseid ja elektrooniliselt osutatavaid teenuseid, mida osutatakse kolmandatelt territooriumidelt või kolmandatest riikidest ühenduses asuvatele isikutele või ühendusest kolmandatel territooriumidel või kolmandates riikides asuvatele saajatele, maksustada teenuse saaja asukohas. (24) Selleks, et ühine käibemaksusüsteem ning selle edasised muudatused jõustuksid kõikides liikmesriikides ühel ajal, tuleks ühtlustada maksustatava teokoosseisu ja maksu sissenõutavuse mõisted. (25) Maksustatav väärtus tuleks ühtlustada, et käibemaksu kohaldamine maksustatavatele tehingutele annaks kõikides liikmesriikides võrreldavaid tulemusi. (26) Vältimaks maksukahju, mis tuleneb seotud isikute kasutamisest maksusoodustuste saamiseks, peaks liikmesriikidel olema teatavates olukordades võimalik sekkuda kaupade tarnimise või teenuste osutamise maksustatava väärtuse ja kaupade ühendusesiseste soetamiste osas seoses selliste kaubatarnijate ja saajate kategooriatega. (27) Maksudest kõrvalehoidumise ja maksustamise vältimise ärahoidmiseks peaks liikmesriikidel peaks olema võimalik arvestada teenuse saaja poolt tarnitud investeeringukulla töötlemist sisaldava tehingu maksustatava väärtuse sisse nimetatud investeeringukulla väärtus, kui kuld kaotab töötlemise käigus investeeringukulla staatuse. Nende meetmete kohaldamisel peaks liikmesriikidele jääma teatud kaalutlusõigus. (28) Maksukontrolli kaotamine piiridel eeldab konkurentsimoonutamise vältimiseks ühtsele maksubaasile lisaks ka teatud hulka liikmesriikide vahel piisavalt ühtlustatud maksumäärasid ja maksumääratasemeid. (29) Praegu eri liikmesriikides kehtiv harilik maksumäär koos üleminekukorra mehhanismiga tagab süsteemi vastuvõetaval määral toimimise. Et takistada seda, et erinevused liikmesriikides kohaldatavate maksumäärade vahel toovad kaasa struktuurilise tasakaalustamatuse ühenduses ja konkurentsimoonutamise teatud tegevusvaldkondades, tuleks kehtestada minimaalne 15 protsendine harilik maksumäär, mille võib hiljem üle vaadata. (30) Et säilitada käibemaksu neutraalsus, peaksid liikmesriikide kohaldatavad maksumäärad võimaldama eelneval etapil kohaldatud maksu tavalisel viisil mahaarvamist. (31) Üleminekuajal peaks olema võimalik teha teatavaid erandeid seoses maksumäärade arvu ja tasemega. (32) Et paremini hinnata vähendatud maksumäärade mõju, on vajalik, et komisjon koostaks hindamisaruande vähendatud maksumäärade kohapeal osutatavatele teenustele kohaldamise kohta, eeskätt töökohtade loomise, majanduskasvu ja siseturu nõuetekohase toimimise osas. (33) Töötuse probleemiga võitlemiseks tuleks nendel liikmesriikidel, kes seda soovivad, lubada katsetada, kuidas toimib töömahukate teenuste käibemaksumäära vähendamine ja milline on selle mõju töökohtade loomisele. Nimetatud maksusoodustus vähendab tõenäoliselt ka asjaomaste ettevõtete soovi alustada või jätkata tegevust varimajanduses. (34) Selline käibemaksumäära vähendamine võib siiski ebasoodsalt mõjuda siseturu sujuvale toimimisele ja maksustamise neutraalsusele. Seetõttu tuleks ette näha loaandmismenetlus kindlaks ajavahemikuks, mis oleks piisavalt pikk, et võimaldada vähendatud maksumäära kohapeal osutatavatele teenustele kohaldamist hinnata, ja kontrollitavuse ja piiratuse tagamiseks selle meetme kohaldamisala rangelt kindlaks määrata. (35) Tuleks koostada ühine maksuvabastuste loetelu, et ühenduste omavahendeid saaks kõikides liikmesriikides koguda ühtlustatud viisil. (36) Sellest tulenevalt peaks aktsiisikaupade teatavate tarnete ning ühendusesisese soetamise maksustamise korda nii isikute, kellel on kohustus käibemaks tasuda, kui ka pädevate asutuste jaoks viima kooskõlla deklareerimisega seotud eriprotseduuride ja -kohustustega nimetatud kaupade lähetamisel teise liikmesriiki, mis on ette nähtud nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivis 92/12/EMÜ aktsiisikauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta. ( 4 ) (37) Gaasi tarne maagaasi jaotussüsteemi kaudu ja elektrienergia tarne maksustatakse soetaja asukohas. Topeltmaksustamise vältimiseks tuleks selliste toodete import seetõttu käibemaksust vabastada. (38) Sisekorra kohaselt maksustatavate ühendusesiseste kaubatarnetega seotud tehingute jaoks, mis on üleminekuajal sooritatud maksukohustuslaste poolt, kelle tegevuskoht ei asu selle liikmesriigi territooriumil, kus kaubad ühendusesiseselt soetatakse (sealhulgas aheltehingud), on vaja ette näha kõikides liikmesriikides võrdset käsitlemist tagavad lihtsustamismeetmed. Selle saavutamiseks peaks ühtlustama sätted, mis käsitlevad maksustamise korda ja isikut, kes on nimetatud tehingute puhul kohustatud käibemaksu tasuma. Siiski tuleb selle korra alt põhimõtteliselt välja jätta kaubad, mis on tarneks ette nähtud jaemüügietapis. (39) Mahaarvamiste kord tuleks ühtlustada selles ulatuses, kus see mõjutab tegelikult kogutavaid summasid. Mahaarvatavat osa tuleb kõikides liikmesriikides arvutada samal viisil. (40) Skeemi, mis võimaldab kapitalikaupade puhul vara kasutusaja jooksul mahaarvamisi korrigeerida, lähtudes selle tegelikust kasutusest, peaks saama samuti kohaldada teatavate kapitalikaupadele sarnanevate teenuste puhul. (41) Tuleb täpsustada, kes on kohustatud käibemaksu tasuma, eelkõige nende teenuste puhul, mille osutaja asub väljaspool liikmesriiki, kus käibemaks tasumisele kuulub. (42) Liikmesriikidel peaks olema võimalik teatavatel juhtudel panna vastutus käibemaksu maksmise eest tarne või teenuse saajale. See aitaks liikmesriikidel eeskirju lihtsustada ning võidelda maksudest kõrvalehoidumise ja maksustamise vältimisega teatavates kindlaksmääratud sektorites ja teatavat liiki tehingute puhul. (43) Liikmesriikidel peaks olema täielik õigus määrata isik, kes on kohustatud impordil võetavat käibemaksu tasuma. (44) On oluline, et liikmesriigid võivad ette näha, et maksu tasumise eest vastutab solidaarselt mõni muu isik peale isiku, kes on kohustatud käibemaksu tasuma. (45) Maksukohustuslaste kohutused peaksid olema võimalikult suurel määral ühtlustatud, et kindlustada vajalikud tagatised maksude ühtlustatud viisil kogumiseks kõikides liikmesriikides. (46) Elektrooniliste arvete kasutamine peab võimaldama maksuhalduritel teostada järelevalvet. Siseturu nõuetekohase toimimise tagamiseks tuleb koostada ühenduse tasandil ühtlustatud loend andmetest, mis peavad kindlasti olema arvele märgitud, ning kehtestada ühine kord, mis käsitleb arvete elektroonilist esitamist ja elektroonilist säilitamist, ise arve koostamist ja allhankimist arvete esitamise osas. (47) Liikmesriigid peaksid enda kehtestatavatel tingimustel lubama esitada mõningaid aruandeid ja deklaratsioone elektrooniliselt ja võivad nende elektroonilist esitamist ka nõuda. (48) Kuigi on vajalik püüda lihtsustada ettevõtete haldus- ja statistilisi formaalsusi, eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul, tuleks samas rakendada tõhusaid kontrollimeetmeid ja säilitada nii majanduslikel kui ka maksualastel põhjustel ühenduse statistiliste vahendite kvaliteet. (49) Väikeettevõtjate puhul on oluline lubada liikmesriikidel jätkata neile erikordade kohaldamist vastavalt ühistele sätetele ja suurema ühtlustamise huvides. (50) Põllumajandustootjate puhul tuleb liikmesriikidele jätta võimalus kohaldada erikorda, mis seisneb sisendkäibemaksu kindlasummalises hüvitamises põllumajandustootjatele, kelle suhtes tavapäraseid käibemaksureegleid ei kohaldata. Oluline on kindlaks määrata nimetatud korra aluspõhimõtted ning vastu võtta ühine meetod nimetatud põllumajandustootjate poolt tasutud lisandväärtuse arvutamiseks omavahendite kogumise eesmärgil. (51) Topeltmaksustamise ja maksukohustuslaste vahelise konkurentsi moonutamise vältimiseks tuleb vastu võtta kasutatud kaupade, kunstiteoste, antiik- ja kollektsiooniesemete suhtes kohaldatav ühenduse maksustamise kord. (52) Kullale tavapäraste käibemaksureeglite kohaldamine on suureks takistuseks selle kasutamisele, seega on õigustatud maksustamise erikorra kohaldamine, mis suurendaks ühenduse kullaturu rahvusvahelist konkurentsivõimet. (53) Investeeringukulla tarned on oma laadilt analoogsed teiste finantsinvesteeringutega, mis on käibemaksust vabastatud. Seetõttu on maksust vabastamine investeeringukulla tarnete puhul ilmselt sobivaim maksustamislahendus. (54) Investeeringukulla määratlus peaks hõlmama ka kuldmünte, mille väärtus vastab eeskätt nendes sisalduva kulla hinnale. Läbipaistvuse ja õiguskindluse huvides tuleks igal aastal koostada loend investeeringukulla nõuetele vastavatest kuldmüntidest, mis annaks kindlust selliste müntidega kauplevatele ettevõtetele. See loend ei piira loendisse mittekuuluvate, kuid käesolevas direktiivis sätestatud tingimustele vastavate müntide maksust vabastamist. (55) Maksudest kõrvalehoidumise takistamiseks ja samas tehingute rahastamisvajaduse vähendamiseks sellise kulla tarnete puhul, mis ületab teatava puhtusemäära, on õigustatud liikmesriikidel lubada isikuks, kes on kohustatud käibemaksu tasuma, määrata soetaja. (56) Elektrooniliselt osutatavaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele, kes ei asu ja kellelt ei nõuta enda maksukohustuslasena registreerimist ühenduses, tuleks kehtestada erikord, et neil oleks hõlpsam maksukohustusi täita. Selle korra kohaldamisel võib iga ettevõtja, kes osutab nimetatud teenuseid elektroonilisel teel ühenduses asuvatele mittemaksukohustuslastele, valida vaid ühe liikmesriigi, kus ennast maksukohustuslasena registreerida, kui teda ei ole muul moel ühenduses käibemaksukohustuslasena registreeritud. (57) Raadio- ja televisiooniringhäälinguteenuseid ning mõningaid elektrooniliselt osutatavaid teenuseid käsitlevad sätted on soovitav kehtestada üksnes ajutiselt ning need peatselt kogemuste alusel uuesti üle vaadata. (58) Oluline on soodustada käesoleva direktiivi sätete ühtset kohaldamist, mille jaoks tuleb luua käibemaksukomitee, mis võimaldab korraldada liikmesriikide ja komisjoni vahelist tihedat koostööd selles valdkonnas. (59) Liikmesriikidel peab olema võimalus teatud piirides ja tingimustel alustada või jätkata käesolevast direktiivist erandeid tegevate erimeetmete kohaldamist, et lihtsustada maksude sissenõudmist ja vältida mõningaid maksudest kõrvalehoidumise võimaksustamise vältimise vorme. (60) Liikmesriigi teadmatusse jätmise vältimiseks eranditaotluse suhtes tehtava komisjoni otsuse osas tuleb ette näha tähtajad, mille jooksul komisjon peab nõukogule esitama kas ettepaneku väljastada luba või oma vastuväiteid sisaldava teatise. (61) Oluline on tagada käibemaksusüsteemi ühtne kohaldamine. Seda eesmärki võimaldavad saavutada rakendusmeetmed. (62) Kõnealused meetmed peaksid eelkõige lahendama piiriüleste tehingute topeltmaksustamise probleemi, mis võib tuleneda maksustatavate tehingute teostamise kohta reguleerivate eeskirjade erinevast kohaldamisest liikmesriikide poolt. (63) Vaatamata kohaldamisala piiratud iseloomule on neil meetmetel mõju eelarvele, mis ühes või mitmes liikmesriigis võib osutuda märkimisväärseks. Liikmesriikide eelarvele osutatava mõju tõttu jätab nõukogu endale õiguse teostada täidesaatvat võimu. (64) Võttes arvesse kõnealuste rakendusmeetmete piiratud kohaldamisala peaks nõukogu need meetmed komisjoni ettepaneku põhjal vastu võtma ühehäälselt. (65) Kuna ülalmainitud põhjustel ei saa liikmesriigid käesoleva direktiivi eesmärke piisavalt saavutada ning neid on parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. (66) Käesoleva direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmise kohustus peab piirduma sätetega, mis sisaldavad varasemate direktiividega võrreldes põhjalikke muudatusi. Muutmata sätete ülevõtmise kohustus tuleneb eelnevatest direktiividest. (67) Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada liikmesriikide kohustusi seoses XI lisa B osas loetletud direktiivide siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtaegadega, ning arvestades järgmist: ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:







SISUKORD I JAOTIS - TEEMA JA REGULEERIMISALA II JAOTIS - TERRITORIAALNE REGULEERIMISALA III JAOTIS - MAKSUKOHUSTUSLASED IV JAOTIS - MAKSUSTATAVAD TEHINGUD 1. peatükk - Kaubatarne 2. peatükk - Kaupade ühendusesisene soetamine 3. PEATÜKK - Teenuste osutamine 4. peatükk - Kaupade import V JAOTIS - MAKSUSTATAVATE TEHINGUTE KOHT 1. peatükk - Kaubatarnete koht 1. jagu - Kaubatarne ilma veota 2. jagu - Veetavate kaupade tarne 3. jagu - Kaupade tarne laevadel, õhusõidukites või rongides 4. jagu - Kaubatarned jaotusvõrkude kaudu 2. peatükk - Kaupade ühendusesise soetamise koht 3. peatükk - Teenuste osutamise koht 1. jagu - Üldreegel 2. jagu - Erisätted 1. alajagu - Vahendaja osutatud teenused 2. alajagu - Kinnisasjaga seotud teenuste osutamine 3. alajagu - Veoteenused 4. alajagu - Kultuuriteenuste ja muude sarnaste teenuste osutamine, veoga seotud kõrvalteenuste või materiaalse vallasvaraga seotud teenuste osutamine 5. alajagu - Muude teenuste osutamine 6. alajagu - Teenuste tegeliku kasutamise ja nendest kasusaamise kriteerium 4. peatükk - Kaupade impordi koht VI JAOTIS - MAKSUSTATAV TEOKOOSSEIS JA KÄIBEMAKSU SISSENÕUTAVUS 1. peatükk - Üldsätted 2. peatükk - Kaubatarned ja teenuste osutamine 3. peatükk - Kaupade ühendusesisene soetamine 4. peatükk - Kaupade import VII JAOTIS - MAKSUSTATAV VÄÄRTUS 1. peatükk - Määratlus 2. peatükk - Kaubatarned ja teenuste osutamine 3. peatükk - Kaupade ühendusesisene soetamine 4. peatükk - Kaupade import 5. peatükk - Muud sätted VIII JAOTIS - MAKSUMÄÄR 1. peatükk - Maksumäära kohaldamine 2. peatükk - Maksumäära struktuur ja tasemed 1. jagu - Harilik maksumäär 2. jagu - Vähendatud maksumäärad 3. jagu - Erisätted 3. peatükk - Ajutised sätted teatud töömahukatele teenustele 4. peatükk - Lõpliku korra kehtestamiseni kohaldatavad erisätted 5. peatükk - Ajutised sätted IX JAOTIS - MAKSUVABASTUSED 1. peatükk - Üldsätted 2. peatükk - Maksuvabastused teatavate tegevuste puhul avalikes huvides 3. peatükk - Muude tegevuste maksuvabastused 4. peatükk - Ühendusesiseste tehingutega seotud maksuvabastused 1. jagu - Kaubatarnete maksuvabastused 2. jagu - Kaupade ühendusesisese soetamise maksuvabastused 3. jagu - Teatud veoteenuste maksuvabastused 5. peatükk - Impordi maksuvabastused 6. peatükk - Ekspordi maksuvabastused 7. peatükk - Rahvusvaheliste vedude maksuvabastused 8. peatükk - Eksporditehingutena käsitatavate tehingute maksuvabastused 9. peatükk - Vahendajate kaudu osutatud teenuste maksuvabastused 10. peatükk - Rahvusvahelise kaubandusega seotud tehingute maksuvabastused 1. jagu - Tollilaod, muud ladustamisprotseduurid kui tolliladustamine ja samaväärsed protseduurid 2. jagu - Tehingud, mis vabastatakse maksust ekspordi eesmärgil ja ühendusesisese kaubanduse raames 3. jagu - 1.ja 2. jao ühissätted X JAOTIS - MAHAARVAMINE 1. peatükk - Mahaarvamisõiguse tekkimine ja kohaldamisala 2. peatükk - Osaline mahaarvamine 3. peatükk - Mahaarvamisõiguse piirangud 4. peatükk - Mahaarvamisõiguse kasutamise kord 5. peatükk - Mahaarvamise korrigeerimine XI JAOTIS - MAKSUKOHUSTUSLASTE JA TEATAVATE MITTEMAKSUKOHUSTUSLASTE KOHUSTUSED 1. peatükk - Maksukohustus 1. jagu - Isikud, kes on maksuhalduri ees kohustatud käibemaksu tasuma 2. jagu - Maksmise kord 2. peatükk - Registreerimine 3. peatükk - Arved 1. jagu - Määratlus 2. jagu - Arve mõiste 3. jagu - Arvete väljastamine 4. jagu - Arvete sisu 5. jagu - Arvete edastamine elektroonilisel teel 6. jagu - Lihtsustamismeetmed 4. peatükk - Arvepidamine 1. jagu - Määratlus 2. jagu - Üldised kohustused 3. jagu - Kõikide arvete säilitamisega seotud erikohustused 4. jagu - Juurdepääs muus liikmesriigis elektrooniliselt säilitatavatele arvetele 5. peatükk - Deklaratsioonid 6. peatükk - Koondaruanded 7. peatükk - Muud sätted 8. peatükk - Teatud impordi- ja eksporditoimingutega seotud kohustused 1. jagu - Imporditoimingud 2. jagu - Eksporditoimingud XII JAOTIS - ERIKORRAD 1. peatükk - Väikeettevõtete erikord 1. jagu - Maksustamise ja maksukogumise lihtsustatud menetlused 2. jagu - Maksuvabastused ja astmelised maksusoodustused 3. jagu - Aruanne ja ülevaatamine 2. peatükk - Põllumajandustootjate ühine kindla maksumääraga kord 3. peatükk - Reisibüroode erikord 4. peatükk - Kasutatud kaupade, kunstiteoste, kollektsiooni- ja antiikesemete suhtes kohaldatav erikord 1. jagu - Mõisted 2. jagu - Maksukohustuslike edasimüüjate erikord 1. alajagu - Kasuminormi maksustamise kord 2. alajagu - Kasutatud veovahendite suhtes kohaldatav üleminekukord 3. jagu - Avaliku enampakkumise erikord 4. jagu - Meetmed konkurentsi moonutamise ja maksudest kõrvalehoidumise vältimiseks 5. peatükk - Investeeringukulla erikord 1. jagu - Üldsätted 2. jagu - Maksuvabastus 3. jagu - Maksustamise valiku võimalus 4. jagu - Tehingud reguleeritud kullaturul 5. jagu - Investeeringukullaga kauplejate eriõigused ja -kohustused 6. peatükk - Mittemaksukohustuslastele elektrooniliselt osutatavaid teenuseid osutavate ühenduseväliste maksukohustuslaste suhtes kohaldatav erikord 1. jagu - Üldsätted 2. jagu - Elektrooniliselt osutatavate teenuste erikord XIII JAOTIS - ERANDID 1. peatükk - Lõpliku korra kehtestamiseni kohaldatavad erandid 1. jagu - 1. jaanuaril 1978 ühendusse kuulunud riikidele kehtestatud erandid 2. jagu - Pärast 1. jaanuari 1978 ühendusega ühinenud riikidele kehtestatud erandid 3. jagu - 1. ja 2. jao ühissätted 2. peatükk - Loa alusel kehtestatavad erandid 1. jagu - Meetmed lihtsustamiseks ja maksudest kõrvalehoidumise või maksustamise vältimise ärahoidmiseks 2. jagu - Rahvusvahelised lepingud XIV JAOTIS - MUUD SÄTTED 1. peatükk - Rakendusmeetmed 2. peatükk - Käibemaksukomitee 3. peatükk - Vahetuskurss 4. peatükk - Muud maksud, lõivud ja maksed XV JAOTIS - LÕPPSÄTTED 1. peatükk - Liikmesriikidevahelise kaubanduse maksustamise üleminekukord 2. peatükk - Euroopa Liiduga ühinemisega seostud üleminekusätted 3. peatükk - Ülevõtmine ja jõustumine I LISA — ARTIKLI 13 LÕIKE 1 KOLMANDAS LÕIGUS NIMETATUD TEGEVUSALADE LOEND II LISA — ARTIKLI 56 LÕIKE 1 PUNKTIS K OSUTATUD ELEKTROONILISELT OSUTATAVATE TEENUSTE NÄIDISLOEND III LISA — LOEND KAUBATARNETEST JA TEENUSTE OSUTAMISTEST, MILLE SUHTES VÕIB KOHALDADA ARTIKLIS 98 NIMETATUD VÄHENDATUD KÄIBEMAKSUMÄÄRASID IV LISA — ARTIKLIS 106 NIMETATUD TEENUSTE LOEND V LISA — ARTIKLI 160 LÕIKES 2 NIMETATUD KAUBAKATEGOORIAD, MILLE SUHTES KOHALDATAKSE MUUD LADUSTAMISPROTSEDUURI KUI TOLLILADUSTAMINE VI LISA — ►C1 ARTIKLI 199 LÕIKE 1 PUNKTIS D NIMETATUD LOEND KAUBATARNETEST JA TEENUSTE OSUTAMISTEST ◄ VII LISA — ►C1 ARTIKLI 295 LÕIKE 1 PUNKTIS 4 NIMETATUD PÕLLUMAJANDUSTOOTMISE TEGEVUSALADE LOEND ◄ VIII LISA — ARTIKLI 295 LÕIKE 1 PUNKTIS 5 NIMETATUD PÕLLUMAJANDUSTOOTMISE TEGEVUSALADE NÄIDISLOEND IX LISA — ARTIKLI 311 LÕIKE 1 PUNKTIDES 2, 3 JA 4 NIMETATUD KUNSTITEOSED, KOLLEKTSIOONI- JA ANTIIKESEMED A osa — Kunstiteosed B osa — Kollektsiooniesemed C osa — Antiikesemed X LISA — NIMEKIRI TEHINGUTEST, MILLE SUHTES KOHALDATAKSE ARTIKLITES 370 JA 371 NING ARTIKLITES 375–390 NIMETATUD ERANDEID A osa — Tehingud, mille maksustamist liikmesriigid võivad jätkata B osa — Tehingud, mille suhtes liikmesriigid võivad säilitada maksuvabastuse XI LISA — A osa Kehtetuks tunnistatud direktiivid ja nende hilisemad muudatused A osa — Kehtetuks tunnistatud direktiivid ja nende hilisemad muudatused B osa — Siseriiklikku õigusse ülevõtmise tähtpäevad (millele osutatakse artiklis 411) XII LISA — VASTAVUSTABEL







I JAOTIS

TEEMA JA REGULEERIMISALA

Artikkel 1

1. Käesolev direktiiv kehtestab ühise käibemaksusüsteemi.

2. Ühise käibemaksusüsteemi põhimõtteks on kohaldada kaupade ja teenuste suhtes üldist tarbimismaksu, mis on täpselt võrdeline kaupade ja teenuste hinnaga, olenemata nende tehingute arvust, mis tehakse tootmise ja turustamise käigus enne maksustamisetappi.

Igalt tehingult võetakse käibemaksu, mis arvutatakse kaupade ja teenuste hinna põhjal selliste kaupade ja teenuste suhtes kehtiva määraga ja millest on eelnevalt maha arvatud käibemaksu summa, mis on vahetult makstud hinna kujunemise aluseks olevate eri kulukomponentide pealt.

Ühist käibemaksusüsteemi kohaldatakse kuni jaemüügietapi lõpuni.

Artikkel 2

1. Käibemaksuga maksustatakse järgmisi tehinguid:

a) kaubatarned tasu eest liikmesriigi territooriumil maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb;

b) kaupade ühendusesisene soetamine tasu eest liikmesriigi territooriumil: i) maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb, või mittemaksukohustuslasest juriidilise isiku poolt, kui müüja on maksukohustuslane ja tegutseb sellena ega saa väikeettevõtjatele artiklites 282–292 sätestatud maksuvabastust ning tema suhtes ei kohaldata artikli 33 ega artikli 36 sätteid; ii) uute veovahendite soetamine maksukohustuslase poolt või mittemaksukohustuslasest juriidilise isiku poolt, kelle muud soetatud kaubad ei kuulu artikli 3 lõike 1 alusel käibemaksuga maksustamisele, või muu mittemaksukohustuslase poolt; iii) aktsiisikaupade soetamine, mille osas aktsiis muutub liikmesriigi territooriumil sissenõutavaks vastavalt direktiivile 92/12/EMÜ, maksukohustuslase või juriidilisest isikust mittemaksukohustuslase poolt, kelle muud soetatud kaubad ei kuulu artikli 3 lõike 1 alusel käibemaksuga maksustamisele;

c) teenuste osutamine tasu eest liikmesriigi territooriumil maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb;

d) kaupade import.

2.

a) Lõike 1 punkti b alapunktis ii käsitatakse “veovahendina” järgmisi inimeste või kaupade veoks mõeldud veovahendeid: i) maismaa mootorsõidukid mootorimahuga üle 48 kuupsentimeetri või mootori võimsusega üle 7,2 kilovati; ii) laevad pikkusega üle 7,5 meetri, välja arvatud laevad, mis on mõeldud avamerel navigeerimiseks ja tasu eest reisijate vedamiseks, kaubandus-, tööstus- või kalastuseesmärgil kasutatavad laevad, pääste- ja abilaevad ning rannakalapüügiks kasutatavad laevad; iii) õhusõidukid stardimassiga üle 1 550 kilogrammi, välja arvatud tasu eest peamiselt rahvusvahelistel liinidel tegutsevate lennukompaniide õhusõidukid.

b) Nimetatud veovahendeid käsitatakse “uutena” järgmistel juhtudel: i) kui maismaa mootorsõidukite tarne toimub kuue kuu jooksul pärast esmakordset kasutamist või kui sõiduk on läbinud maksimaalselt 6 000 kilomeetrit; ii) kui laevade tarne toimub kolme kuu jooksul pärast esmakordset kasutamist või kui laev on sõitnud maksimaalselt 100 tundi; iii) kui õhusõidukite tarne toimub kolme kuu jooksul pärast esmakordset kasutamist või kui õhusõiduk on lennanud maksimaalselt 40 tundi.

c) Liikmesriigid kehtestavad tingimused, mille puhul võib punktis b nimetatud andmeid lugeda kindlakstehtuks

3. “Aktsiisikaupade” all mõeldakse mineraalõlisid, alkoholi, alkohoolseid jooke ja töödeldud tubakat, nii nagu need on kehtivates ühenduse õigusaktides määratletud, kuid mitte gaasi, mida jaotatakse maagaasi jaotusvõrgu kaudu, ega elektrienergiat.

Artikkel 3

1. Erandina artikli 2 lõike 1 punkti b alapunkti i sätetest ei kuulu käibemaksuga maksustamisele järgmised tehingud:

a) selliste kaupade ühendusesisene soetamine maksukohustuslase või mittemaksukohustuslasest juriidilise isiku poolt, mille tarne liikmesriigi territooriumil oleks artiklite 148 ja 151 alusel maksuvaba;

b) selliste kaupade ühendusesisene soetamine, mida ei ole nimetatud punktis a ega artiklis 4 ja mis ei kuulu ka uute veovahendite ega aktsiisikaupade hulka ning mida teostab ühist kindla maksumäära korda kasutav põllumajandustootjast maksukohustuslane oma põllumajandus-, metsandus- või kalandusalaseks tegevuseks või maksukohustuslane, kes teostab üksnes selliseid kaubatarneid või osutab üksnes selliseid teenuseid, mis ei anna talle õigust käibemaksu mahaarvamiseks, või mittemaksukohustuslasest juriidiline isik.

2. Lõike 1 punkti b kohaldatakse üksnes juhul, kui on täidetud järgmised tingimused:

a) kaupade ühendusesisese soetamise koguväärtus ei ületa jooksva kalendriaasta jooksul künnist, mille määravad kindlaks liikmesriigid ja mis on vähemalt 10 000 EUR või sellega võrdne summa riigi valuutas;

b) eelmise kalendriaasta jooksul ei ületanud kaupade ühendusesisese soetamise koguväärtus punktis a nimetatud künnist.

Maksuvabastuse kohaldamisel arvesse võetav künnis hõlmab lõike 1 punktis b nimetatud kaupade ühendusesisese soetamise koguväärtuse, millest on maha arvatud selles liikmesriigis tasutud või tasumisele kuuluv käibemaks, kust algab kaupade lähetamine või vedu.

3. Liikmesriigid annavad lõike 1 punkti b sätetele vastavatele maksukohustuslastele ja mittemaksukohustuslasest juriidilistele isikutele õiguse valida artikli 2 lõike 1 punkti b alapunktis i sätestatud üldise korra.

Liikmesriigid määravad kindlaks üksikasjalikud eeskirjad esimeses lõigus sätestatud valiku kasutamiseks, mis peab igal juhul kestma kaks kalendriaastat.

Artikkel 4

Lisaks artiklis 3 nimetatud tehingutele ei maksustata käibemaksuga järgmisi tehinguid:

a) artikli 311 lõike 1 punktides 1–4 määratletud kasutatud kaupade, kunstiteoste, kollektsiooni- või antiikesemete ühendusesisene soetamine, kui müüja on sellisena tegutsev maksukohustuslasest edasimüüja ja soetatud kaubad on käibemaksuga maksustatud nende lähetamise või veo alguse liikmesriigis artiklites 312–325 sätestatud kasuminormi maksustamise korra kohaselt;

b) artikli 327 lõikes 3 määratletud kasutatud veovahendite ühendusesisene soetamine, kui müüja on sellisena tegutsev maksukohustuslasest edasimüüja ja soetatud kasutatud veovahendid on nende lähetamise või veo alguse liikmesriigis käibemaksuga maksustatud kasutatud veovahendite suhtes kohaldatava üleminekukorra kohaselt;

c) artikli 311 lõike 1 punktides 1–4 määratletud kasutatud kaupade, kunstiteoste, kollektsiooni- või antiikesemete ühendusesisene soetamine, kui müüja on sellisena tegutsev avaliku enampakkumise korraldaja ja soetatud kaubad on käibemaksuga maksustatud nende lähetamise või veo alguse liikmesriigis avalike enampakkumiste erikorra kohaselt.







II JAOTIS

TERRITORIAALNE REGULEERIMISALA

Artikkel 5

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) “ühendus” ja “ühenduse territoorium” – punktis 2 määratletud liikmesriikide territooriumid;

2) “liikmesriik” ja “liikmesriigi territoorium” – ühenduse iga liikmesriigi territoorium, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Ühenduse asutamislepingut vastavalt viimase artiklile 299, välja arvatud käesoleva direktiivi artiklis 6 nimetatud territooriumid;

3) “kolmandad territooriumid” – artiklis 6 nimetatud territooriumid;

4) “kolmandad riigid” – iga riik ja territoorium, mille suhtes asutamislepingut ei kohaldata.

Artikkel 6

1. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmistel ühenduse tolliterritooriumi hulka kuuluvatel territooriumidel:

a) Athose mägi;

b) Kanaari saared;

c) Prantsusmaa ülemeredepartemangud;

d) Ahvenamaa;

e) Kanalisaared.

2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmistel ühenduse tolliterritooriumi hulka mittekuuluvatel territooriumidel:

a) Helgolandi saar;

b) Büsingeni territoorium;

c) Ceuta;

d) Melilla;

e) Livigno;

f) Campione d’Italia;

g) Itaaliale kuuluv osa Lugano järvest;

Artikkel 7

1. Võttes arvesse Prantsusmaaga, Ühendkuningriigiga ja Küprosega vastastikuselt sõlmitud konventsioone ja lepinguid, ei käsitata Monaco Vürstiriiki, Mani saart ega Ühendkuningriigi suveräänseid baasipiirkondi Akrotiris ja Dhekelias käesoleva direktiivi kohaldamisel kolmandate riikidena.

2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et Monaco Vürstiriigist lähtuvaid või sinna suunatud tehinguid käsitatakse Prantsusmaalt lähtuvate või sinna suunatud tehingutena, et Mani saarelt lähtuvaid või sinna suunatud tehinguid käsitatakse Ühendkuningriigist lähtuvate või sinna suunatud tehingutena ning et Ühendkuningriigi suveräänsetest baasipiirkondadest Akrotirist ja Dhekeliast lähtuvaid või sinna suunatud tehinguid käsitatakse Küproselt lähtuvate või sinna suunatud tehingutena.

Artikkel 8

Kui komisjon leiab, et artiklite 6 ja 7 sätted ei ole enam põhjendatud eelkõige ausat konkurentsi või omavahendeid silmas pidades, teeb ta nõukogule vastavad ettepanekud.







III JAOTIS

MAKSUKOHUSTUSLASED

Artikkel 9

1. “Maksukohustuslane” on iga isik, kes mis tahes paigas teostab iseseisvalt mis tahes majandustegevust, olenemata nimetatud tegevuse eesmärgist või tulemustest.

“Majandustegevus” on tootja, ettevõtja ja teenuseid osutava isiku mis tahes tegevus, sealhulgas kaevandamis- ja põllumajandusalane tegevus ning kutsealane tegevus. Majandustegevusena käsitatakse eelkõige materiaalse või immateriaalse vara kasutamist kestva tulu saamise eesmärgil.

2 2. Lisaks lõikes 1 nimetatud isikutele käsitatakse maksukohustuslasena igat isikut, kes juhuti tarnib uue veovahendi, mille soetajale on lähetanud või vedanud müüja, soetaja või nende esindaja väljapoole liikmesriigi territooriumi, kuid ühenduse territooriumi siseselt.

Artikkel 10

►C1 Artikli 9 lõikes 1 nimetatud tingimus, et ◄ majandustegevus peab olema iseseisva iseloomuga, vabastab käibemaksust töötajad ja teised isikud, kui nad on tööandjaga seotud töölepingu või muude õiguslike suhete kaudu, mis loovad töötingimusi, töötasu ning tööandja vastutust käsitlevad alluvussuhted.

Artikkel 11

Pärast käibemaksukomiteega konsulteerimist võib iga liikmesriik oma territooriumil asuvaid isikuid, kes on õiguslikult iseseisvad, kuid rahaliste, majanduslike ja organisatsiooniliste sidemete kaudu üksteisega tihedalt seotud, käsitada ühe maksukohustuslasena.

Liikmesriik, kes kasutab esimeses lõigus sätestatud võimalust, võib võtta mis tahes meetmed, mis on vajalikud, et takistada selle sätte kasutamist maksudest kõrvalehoidumiseks või maksustamise vältimiseks.

Artikkel 12

1. Liikmesriigid võivad maksukohustuslasena käsitada isikut, kes juhuti teeb artikli 9 lõike 1 teises lõigus nimetatud tegevusega seotud tehingu, eelkõige mõne järgmistest tehingutest:

a) ehitise, ehitise osade või ehitise aluse maa võõrandamine enne esmast kasutuselevõttu;

b) ehitusmaa võõrandamine.

2. Lõike 1 punktis a käsitatakse “ehitisena” igasugust maaga püsivalt ühendatud rajatist.

Liikmesriigid võivad kehtestada lõike 1 punktis a sätestatud kriteeriumi ehitiste ümberkujundamisele kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad ning määrata ehitise aluse maa mõiste.

Liikmesriigid võivad kohaldada muid kriteeriume peale esmase kasutuselevõtu, näiteks ajavahemik ehitise valmimisest esmase võõrandamiseni või ajavahemik esmasest kasutuselevõtust järgmise võõrandamiseni, tingimusel et nimetatud ajavahemikud ei ületa vastavalt viit ning kaht aastat.

3. Lõike 1 punktis b käsitatakse “ehitusmaana” hoonestamata või hoonestatud maad, mis vastab liikmesriikide vastavatele määratlustele.

Artikkel 13

1. Riike, regionaalsete ja kohalike omavalitsuste ametiasutusi ning teisi avalik-õiguslikke organisatsioone ei käsitata maksukohustuslasena tegevuse või tehingutega seoses, mida nad teevad ametivõimudena, isegi kui nad koguvad seoses nimetatud tegevuse või tehingutega makse, lõive, liikmemakse või tasusid.

Kui nad sellist tegevust või selliseid tehinguid teostavad, käsitatakse neid siiski maksukohustuslasena seoses tegevuse või tehingutega, mille puhul maksukohustuse kohaldamata jätmine põhjustaks olulist konkurentsimoonutamist.

Igal juhul käsitatakse avalik-õiguslikke organisatsioone maksukohustuslasena seoses I lisas nimetatud tegevusaladega, välja arvatud juhul, kui nende tegevuste maht on tühine.

2. Liikmesriigid võivad lugeda ametivõimude tegevuseks avalik-õiguslike organisatsioonide tegevuse, mis on artiklite 132, 135, 136, 371, 374–377, artikli 378 lõike 2, artikli 379 lõike 2 ja artiklite 380–390 alusel maksust vabastatud.







IV JAOTIS

MAKSUSTATAVAD TEHINGUD







1. PEATÜKK

Kaubatarne

Artikkel 14

1. “Kaubatarne” on materiaalse vara omanikuna käsutamise õiguse üleminek.

2 2. Lisaks lõikes 1 nimetatud tehingule käsitatakse kaubatarnena järgmisi tehinguid:

a) ametivõimude poolt või nimel tehtud korralduse alusel või vastavalt õigusaktidele vara omandiõiguse üleminekut hüvitise eest;

b) kaupade tegelikku üleandmist vastavalt lepingule kaupade tähtajalise rendi kohta või järelmaksuga müügi kohta, millega nähakse ette, et tavaliselt läheb omandiõigus üle hiljemalt viimase osamakse tasumisega;

c) kaupade üleandmist ostu või müügi korral komisjonitasu ette nägeva lepingu alusel.

3. Liikmesriigid võivad käsitada kaubatarnena teatavate ehitustööde üleandmist.

Artikkel 15

1. Elektrienergia, gaas, soojusenergia, jahutusenergia ja muu selline loetakse materiaalseks varaks.

2. Liikmesriigid võivad käsitada materiaalse varana:

a) teatavaid kinnisasjaõigusi;

b) asjaõigusi, mis annavad nende omanikule kinnisasja kasutamise õiguse;

c) osi ja aktsiaid, mis annavad nende omanikule kinnisasja või selle osa de jure või de facto omandiõiguse või valduse.

Artikkel 16

Maksukohustuslase poolt tema ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupade kasutamist tema enda või tema töötajate isiklikuks tarbeks või selle tasuta äraandmine või üldiselt kasutamine muul kui ettevõtluse eesmärgil käsitatakse kaubatarnena tasu eest, kui nendelt kaupadelt või nende osadelt võis käibemaksu täielikult või osaliselt maha arvata.

Kaubatarnena tasu eest ei käsitata siiski näidiste jagamist või väikese väärtusega kinkide tegemist maksukohustuslase majandustegevuse eesmärgil.

Artikkel 17

1. Kaubatarnena tasu eest käsitatakse maksukohustuslase poolt tema ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupade teise liikmesriiki üleviimist.

“Teise liikmesriiki üleviimine” on materiaalse vallasasja igasugune lähetamine või vedamine maksukohustuslase või tema eest tegutseva isiku poolt oma ettevõtluse eesmärgil väljapoole selle liikmesriigi territooriumi, kus vara asub, kuid ühendusesiseselt.

2. Teise liikmesriiki üleviimiseks ei loeta kaupade lähetamist või vedamist järgmiste tehingute jaoks:

a) kaubatarne, mille maksukohustuslane teeb lähetamise või veo sihtliikmesriigi territooriumil artiklis 33 sätestatud tingimustel;

b) kaubatarne, mille maksukohustuslane teeb lähetamise või veo sihtliikmesriigi territooriumil kaupade paigaldamiseks või kokkupanekuks tarnija või tema eest tegutseva isiku poolt artiklis 36 sätestatud tingimustel;

c) kaubatarne, mille maksukohustuslane teeb laevas, õhusõidukis või rongis reisijateveo ajal artiklis 37 sätestatud tingimustel;

d) maagaasi jaotusvõrgu kaudu toimuv gaasi tarne ja elektrienergia tarne artiklis 38 või 39 sätestatud tingimustel;

e) kaubatarne, mille maksukohustuslane teeb liikmesriigi territooriumil artiklites 138, 146, 147, 148, 151 või 152 sätestatud tingimustel;

f) maksukohustuslasele sellise teenuse osutamine, mis hõlmab tööd asjaomaste kaupadega, mis füüsiliselt toimub kaupade lähetamise või veo sihtliikmesriigi territooriumil, tingimusel et pärast töötlemist saadetakse kaubad tagasi sellele maksukohustuslasele liikmesriiki, kust see algselt lähetati või veeti;

g) kaupade ajutine kasutamine kaupade lähetamise või veo sihtliikmesriigi territooriumil teenuste osutamiseks maksukohustuslase poolt, kes on registreeritud kaupade lähetamise või veo alguse liikmesriigi territooriumil;

h) kaupade ajutine kasutamine kõige rohkem 24 kuu jooksul teise liikmesriigi territooriumil, kus kolmandast riigist ajutiseks kasutamiseks imporditud samad kaubad oleksid suunatud ajutise impordi protseduurile koos täieliku vabastusega impordimaksudest.

3. Kui mõni lõikes 2 sätestatud soodustuse saamise tingimus ei ole enam täidetud, loetakse kaubad üleviiduks teises liikmesriigis asuvasse sihtkohta. Sellisel juhul loetakse üleviimine toimunuks hetkest, mil tingimus enam täidetud ei ole.

Artikkel 18

Liikmesriigid võivad kaubatarnena tasu eest käsitada järgmisi tehinguid:

a) maksukohustuslase poolt selliste kaupade oma ettevõtluse eesmärgil kasutamine, mis on nimetatud ettevõtluse käigus valmistatud, ehitatud, kaevandatud, töödeldud, ostetud või imporditud, tingimusel et nimetatud kaupadelt ei võiks käibemaksu täielikult maha arvata, kui see oleks soetatud teiselt maksukohustuslaselt;

b) maksukohustuslase poolt kaupade kasutamine mittemaksustatava tehingu eesmärgil, kui nimetatud kaupadelt võis soetamisel või punkti a kohasel kasutamisel käibemaksu täielikult või osaliselt maha arvata;

c) maksukohustuslase või tema õigusjärglaste poolt kaupade säilitamine, kui nimetatud isik lõpetab maksustatava majandustegevuse ning nimetatud kaupadelt võis soetamisel või punkti a kohasel kasutamisel käibemaksu täielikult või osaliselt maha arvata, välja arvatud artiklis 19 nimetatud juhtudel.

Artikkel 19

Kogu vara või selle osa tasu eest või tasuta või äriühingu kapitali sissemaksena üleandmise korral võivad liikmesriigid lugeda kaubatarnet mittetoimunuks ning sel juhul käsitatakse saajat üleandja õigusjärglasena.

Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed konkurentsimoonutuste vältimiseks juhtudel, kui saaja ei ole täies ulatuses maksukohustuslane. Nad võivad võtta ka mis tahes meetmeid, mis on vajalikud, et takistada selle artikli kasutamist maksudest kõrvalehoidumiseks või maksustamise vältimiseks.







2. PEATÜKK

Kaupade ühendusesisene soetamine

Artikkel 20

“Kaupade ühendusesisene soetamine” on sellise õiguse omandamine, mille alusel võib käsutada omanikuna materiaalset vallasasja, mille müüja või kaupade soetaja või nende arvel tegutsev isik lähetab või veab kaupade soetajale muusse liikmesriiki kui see, kust kaubad lähetatakse või veetakse.

Kui kaubad, mille soetajaks on mittemaksukohustuslasest juriidiline isik, lähetatakse või veetakse kolmandalt territooriumilt või kolmandast riigist ning kui nimetatud mittemaksukohustuslasest juriidiline isik impordib neid kaupu muusse liikmesriiki kui kaupade lähetamise või veo sihtliikmesriik, loetakse kaubad lähetatuks või veetuks impordi liikmesriigist. Nimetatud liikmesriik tagastab artikli 201 kohaselt isikuks, kes on kohustatud käibemaksu tasuma, või sellena tunnustatud importijale kaupade impordil makstud käibemaksu, kui importija tõendab, et on soetamisel maksnud käibemaksu kaupade lähetamise või veo sihtliikmesriigis.

Artikkel 21

Kaupade ühendusesiseseks soetamiseks tasu eest loetakse selliste kaupade kasutamist maksukohustuslase poolt oma ettevõtluse eesmärgil, mille nimetatud maksukohustuslane või tema arvel tegutsev isik on lähetanud või vedanud teisest liikmesriigist, kus kaubad valmistati, kaevandati, töödeldi, osteti või soetati artikli 2 lõike 1 punkti b tähenduses, või mille maksukohustuslane oma ettevõtluse eesmärgil nimetatud teise liikmesriiki importis.

Artikkel 22

Kaupade ühendusesiseseks soetamiseks tasu eest loetakse selliste kaupade kasutamist Põhja-Atlandi Lepingu osalisriigi relvajõudude või nendega kaasas oleva tsiviilpersonali poolt, mis ei ole ostetud mõne liikmesriigi siseturul maksustamist reguleerivate üldnormide alusel, kui nimetatud kaupade impordil ei saaks kohaldada artikli 143 punktis h sätestatud maksuvabastust.

Artikkel 23

Liikmesriigid võtavad meetmed tagamaks, et kaupade ühendusesiseseks soetamiseks liigitatakse tehing, mis oleks määratletud kaubatarnena, kui selle oleks nende territooriumil teostanud maksukohustuslane, kes sellena tegutseb.







3. PEATÜKK

Teenuste osutamine

Artikkel 24

1. “Teenuste osutamine” on mis tahes tehing, mis ei ole kaubatarne.

2. “Telekommunikatsiooniteenused” on teenused, mis on seotud mis tahes laadi signaalide, kirjutiste, kujutiste ja helide või teabe edastamise, saatmise või vastuvõtmisega juhtme kaudu või raadio teel, optiliste või muude elektromagnetiliste süsteemide abil, sealhulgas sellega seotud edastus-, saate- või vastuvõtumahtude kasutusõiguse üleandmine või võimaldamine, mille hulka kuulub ülemaailmsetele teabevõrkudele juurdepääsu võimaldamine.

Artikkel 25

Teenuste osutamine võib seisneda muu hulgas ühes järgmistest tehingutest:

a) omandiõigust tõendava dokumendiga varustatud või varustamata immateriaalse vara võõrandamine;

b) kohustus hoiduda teatud teo tegemisest või taluda teatavat tegu või olukorda;

c) teenuse osutamine vastavalt tellimusele, mis on esitatud ametivõimude poolt või nimel või seaduse alusel.

Artikkel 26

1. Tasu eest teenuste osutamisena käsitatakse järgmisi tehinguid:

a) ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupade kasutamine maksukohustuslase või tema töötajate isiklikuks tarbeks või üldiselt muul kui ettevõtluse eesmärgil, kui nendelt kaupadelt oli käibemaks täielikult või osaliselt mahaarvatav;

b) maksukohustuslase poolt tasuta teenuste osutamine tema enda või tema töötajate isiklikuks tarbeks või üldiselt muul kui ettevõtluse eesmärgil.

2. Liikmesriigid võivad lõike 1 sätetest erandeid teha, kui see ei too kaasa konkurentsimoonutamist.

Artikkel 27

Konkurentsi moonutamise vältimiseks ning pärast konsulteerimist käibemaksukomiteega võivad liikmesriigid teenuste osutamisena tasu eest käsitada maksukohustuslase teenuse osutamist oma ettevõtluse eesmärgil, tingimusel et selliselt teenuselt ei võiks käibemaksu täielikult maha arvata, kui selle osutaks teine maksukohustuslane.

Artikkel 28

Kui enda nimel, kuid teise maksukohustuslase eest tegutsev maksukohustuslane osaleb teenuste osutamises, loetakse, et nimetatud teenused on saanud ja osutanud tema ise.

Artikkel 29

Artiklit 19 kohaldatakse samal viisil ka teenuste osutamise suhtes.







4. PEATÜKK

Kaupade import

Artikkel 30

“Kaupade import” on selliste kaupade ühendusse toomine, mis ei ole vabas ringluses vastavalt asutamislepingu artiklile 24.

Lisaks esimeses lõigus määratletud tehingule on kaupade import ka vabas ringluses olevate kaupade ühendusse toomine, kui see saabub ühendusse kolmandalt territooriumilt, mis kuulub ühenduse tolliterritooriumi hulka.







V JAOTIS

MAKSUSTATAVATE TEHINGUTE KOHT







1. PEATÜKK

Kaubatarnete koht







1. jagu

Kaubatarne ilma veota

Artikkel 31

Kui kaupu ei lähetata ega veeta, tuleb tarnekohana käsitada kaupade asukohta tarne ajal.







2. jagu

Veetavate kaupade tarne

Artikkel 32

Kui kaupu lähetab või veab tarnija, soetaja või kolmas isik, tuleb tarnekohana käsitada kohta, kus kaubad asuvad ajal, mil algab selle lähetamine või vedu soetajale.

Kui aga kaupade lähetamise või veo lähtekoht asub kolmandal territooriumil või kolmandas riigis, tuleb artikli 201 alusel isiku, kes on kohustatud käibemaksu tasuma, või sellena tunnustatud importija poolt tehtud kaubatarne ja ka edasiste tarnete kohana käsitada kaupade impordi liikmesriiki.

Artikkel 33

1. Erandina artiklist 32 käsitatakse tarnija või tema eest tegutseva isiku poolt muust liikmesriigist kui lähetamise või veo sihtliikmesriigist lähetatud või veetud kaupade tarnekohana kohta, kus kaubad asuvad soetajale lähetamise või veo lõpus, kui on täidetud järgmised tingimused:

a) kaubatarne tehakse maksukohustuslasele või mittemaksukohustuslasest juriidilisele isikule, kelle kaupade ühendusesisesed soetamised ei kuulu artikli 3 lõike 1 alusel käibemaksuga maksustamisele, või muule mittemaksukohustuslasele;

b) tarnitud kaubad ei ole uued veovahendid ega kaubad, mille tarnija või tarnija eest tegutsev isik tarnib pärast kokkupanekut või paigaldamist, millega kas kaasneb või ei kaasne katsetamine.

2. Kui tarnitud kaubad lähetatakse või veetakse kolmandalt territooriumilt või kolmandast riigist ning tarnija impordib need muusse liikmesriiki kui soetajale lähetatud või veetud kaupade sihtliikmesriik, siis loetakse kaupade lähetamise või veo riigiks impordi liikmesriiki.

Artikkel 34

1. Kui on täidetud järgmised tingimused, ei kohaldata artikli 33 sätteid nende kaupade tarnete suhtes, millest kõik lähetatakse või veetakse samasse liikmesriiki, kui see liikmesriik on lähetamise või veo sihtliikmesriik:

a) tarnitud kaubad ei ole aktsiisikaubad;

b) artiklis 33 ettenähtud tingimuste kohaselt selles liikmesriigis tehtud tarnete käibemaksuta koguväärtus ei ole ühe kalendriaasta jooksul suurem kui 100 000 EUR või sellega võrdne summa riigi valuutas;

c) artiklis 33 ettenähtud tingimuste kohaselt liikmesriigis toimunud muude kaupade kui aktsiisikaupade tarnete käibemaksuta koguväärtus ei olnud eelmisel kalendriaastal suurem kui 100 000 EUR või sellega võrdne summa riigi valuutas.

2. Liikmesriik, kelle territooriumil kaubad soetajale lähetamise või veo lõpus asuvad, võib lõikes 1 nimetatud künnist piirata 35 000 EURni või sellega võrdse summani riigi valuutas, kui nimetatud liikmesriik arvab, et 100 000 EUR suurune künnis võiks põhjustada tõsist konkurentsi moonutamist.

Liikmesriigid, kes kasutavad esimeses lõigus nimetatud võimalust, võtavad vajalikud meetmed, et teavitada sellest pädevaid ametivõime liikmesriigis, kust kaubad lähetatakse või veetakse.

3. Komisjon esitab esimesel võimalusel nõukogule aruande lõikes 2 nimetatud ►C1 35 000 EUR suuruse ◄ erikünnise toimimise kohta, lisades vajadusel asjakohased ettepanekud.

4. Liikmesriik, kelle territooriumil kaubad lähetamise või veo alguses asuvad, annab maksukohustuslastele, kes tarnivad lõike 1 sätetele vastavaid kaupu, õiguse valida, et selliste tarnete asukoht määrataks artikli 33 kohaselt.

Liikmesriigid määravad kindlaks üksikasjalikud eeskirjad esimeses lõigus sätestatud valiku kasutamiseks, mis peab igal juhul kestma kaks kalendriaastat.

Artikkel 35

Artiklite 33 ja 34 sätteid ei kohaldata artikli 311 lõike 1 punktides 1–4 määratletud kasutatud kaupade, kunstiteoste, kollektsiooni- ja antiikesemete tarnete ega ka artikli 327 lõikes 3 määratletud kasutatud veovahendite tarnete suhtes, mida maksustatakse käibemaksuga nendes valdkondades kehtiva erikorra kohaselt.

Artikkel 36

Juhul kui tarnija, soetaja või kolmanda isiku poolt lähetatud või veetud kaubad paigaldab või paneb kokku tarnija või tema eest tegutsev isik ja sellega kas kaasneb või ei kaasne katsetamine, loetakse tarnekohaks kohta, kus kaubad paigaldatakse või kokku pannakse.

Kui paigaldamist või kokkupanekut teostatakse liikmesriigis, mis ei ole tarnija asukohariik, võtab liikmesriik, kelle territooriumil paigaldamist või kokkupanekut teostatakse, kõik vajalikud meetmed topeltmaksustamise vältimiseks selles liikmesriigis.







3. jagu

Kaupade tarne laevadel, õhusõidukites või rongides

Artikkel 37

1. Laevadel, õhusõidukites või rongides tarnitavate kaupade puhul on sellise veo ajal, mis on ühenduses toimuva reisijateveo osa, tarnekohaks reisijateveo lähtepunkt.

2. Lõike 1 kohaldamisel käsitatakse “ühenduses toimuva reisijateveo osana” sellise veo osa, mis ühenduse territooriumist väljaspool peatumata kulgeb reisijateveo lähtekohast sihtkohta.

“Reisijateveo lähtekoht” on esimene reisijate pealeminekuks kavandatud ühenduses asuv koht, isegi kui see on pärast ühendusest väljaspool toimunud veoetappi.

“Reisijateveo sihtkoht” on viimane reisijate mahaminekuks kavandatud ühenduses asuv koht, isegi kui see on enne ühendusest väljaspool toimuvat veoetappi.

Edasi-tagasi veo korral käsitatakse tagasivedu eraldi veona.

3. Komisjon esitab nõukogule esimesel võimalusel aruande, millele vajadusel lisatakse asjakohased ettepanekud seoses laevadel, õhusõidukites või rongides reisijatele tarbimiseks tarnitud kaupade ja osutatud teenuste, sealhulgas restoraniteenuste, maksustamise kohaga.

Sõidukite pardal tarbimiseks mõeldud kaubatarnete suhtes, mille maksustamiskoht on kindlaks määratud lõike 1 kohaselt, võivad liikmesriigid kuni esimeses lõigus nimetatud ettepanekute vastuvõtmiseni kehtestada või säilitada maksuvabastuse koos varasemal etapil tasutud käibemaksu mahaarvamise õigusega.







4. jagu

Kaubatarned jaotusvõrkude kaudu

Artikkel 38

1. Maagaasi jaotusvõrgu kaudu toimuva gaasi tarne puhul või elektrienergia tarne puhul maksukohustuslasest edasimüüjale loetakse kaubatarne kohaks koht, kus on maksukohustuslasest edasimüüja ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht, kuhu kaupu tarnitakse, nimetatud asukoha või püsiva tegevuskoha puudumisel aga tema alaline elu- või asukoht või peamine elukoht.

2. Lõike 1 kohaldamisel käsitatakse “maksukohustuslasest edasimüüjana” maksukohustuslast, kelle põhitegevus on hangitava gaasi ja elektrienergia edasimüümine ja kelle omatarbimine nende toodete osas on tühine.

Artikkel 39

Maagaasi jaotusvõrgu kaudu toimuva gaasi tarne puhul või elektrienergia tarne puhul, kui sellist tarnet ei reguleerita artikliga 38, loetakse tarnekohaks kohta, kus soetaja kaupu tegelikult kasutab ja tarbib.

Kui soetaja jätab tarbimata kogu gaasi ja elektrienergia või osa neist, loetakse tarbimata kaubad kasutatuks ja tarbituks kohas, kus on soetaja ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht, kuhu kaupu tarnitakse. Sellise asukoha või püsiva tegevuskoha puudumisel on nimetatud kaupade kasutamise ja tarbimise kohaks soetaja alaline elu- või asukoht või peamine elukoht.







2. PEATÜKK

Kaupade ühendusesise soetamise koht

Artikkel 40

Kaupade ühendusesisese soetamise koht on koht, kus kaubad asuvad soetajale lähetamise või veo lõpus.

Artikkel 41

Ilma et see piiraks artikli 40 kohaldamist, loetakse artikli 2 lõike 1 punkti b alapunktis i nimetatud kaupade ühendusesisese soetamise kohaks selle liikmesriigi territoorium, kes väljastas käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri, mille alusel soetaja kaubad soetas, kui soetaja ei tõenda, et soetamine on käibemaksuga maksustatud artikli 40 kohaselt.

Kui soetamine maksustatakse artikli 40 kohaselt käibemaksuga kaupade lähetamise või veo sihtliikmesriigis ning kaupu on eelnevalt maksustatud esimese lõigu kohaselt, siis vähendatakse vastavalt maksustatavat väärtust selles liikmesriigis, kus väljastati käibemaksukohustuslasena registreerimise number, mille alusel soetaja need kaubad soetas.

Artikkel 42

Artikli 41 esimest lõiku ei kohaldata ja kaupade ühendusesisene soetamine loetakse artikli 40 kohaselt käibemaksuga maksustatuks, kui on täidetud järgmised tingimused:

a) kaupade soetaja tõendab, et ta on kaubad ühendusesiseselt soetanud järgneva tarne jaoks, mis toimus artikli 40 kohaselt kindlaksmääratud liikmesriigi territooriumil ning mille puhul vastavalt artiklile 197 on isikuks, kes on kohustatud käibemaksu tasuma, määratud isik, kellele kaubad tarniti;

b) kaupade soetaja on täitnud artiklis 265 sätestatud koondaruande esitamisega seotud kohustused.







3. PEATÜKK

Teenuste osutamise koht







1. jagu

Üldreegel

Artikkel 43

Teenuse osutamise kohaks on teenuse osutaja ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht, kust teenust osutatakse, või nimetatud asukoha või püsiva tegevuskoha puudumisel tema alaline elu- või asukoht või peamine elukoht.







2. jagu

Erisätted







1. alajagu

Vahendaja osutatud teenused

Artikkel 44

Teise isiku nimel ja arvel tegutseva vahendaja selliste teenuste osutamise kohaks, mis ei ole nimetatud artiklites 50, 54 ega artikli 56 lõikes 1, on koht, kus teostatakse kooskõlas käesoleva direktiiviga vahendatav põhitehing.

Kui aga vahendaja osutatud teenuse saaja on käibemaksukohustuslasena registreeritud muus liikmesriigis kui selles liikmesriigis, mille territooriumil nimetatud tehing tehakse, siis loetakse vahendaja osutatud teenuse osutamise kohaks selle liikmesriigi territoorium, kes väljastas teenuse saajale käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri, mille alusel talle teenus osutati.







2. alajagu

Kinnisasjaga seotud teenuste osutamine

Artikkel 45

Kinnisasjaga seotud teenuste, sealhulgas kinnisvaramaaklerite ja ekspertide teenuste ning ehitustööde ettevalmistamise ja korraldamisega seotud teenuste, näiteks arhitektide ja kohapealset järelevalvet teostavate ettevõtjate teenuste osutamise kohaks on kinnisasja asukoht.







3. alajagu

Veoteenused

Artikkel 46

Veoteenuste (välja arvatud ühendusesiseste kaubaveoteenuste) osutamise kohaks on koht, kus vedu toimub, võttes arvesse läbitud vahemaid.

Artikkel 47

Ühendusesiseste kaubaveoteenuste osutamise kohaks on veo lähtekoht.

Muus liikmesriigis kui veo lähteliikmesriigis käibemaksukohustuslasena registreeritud teenuse saajale ühendusesiseste kaubaveoteenuste osutamise koht on siiski selle liikmesriigi territooriumil, kes väljastas teenuse saajale käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri, mille alusel teenus talle osutati.

Artikkel 48

“Ühendusesisene kaubavedu” on igasugune kaubavedu, mille lähtekoht ja sihtkoht asuvad kahe erineva liikmesriigi territooriumil.

“Lähtekoht” on koht, kus kaubavedu tegelikult algab, ilma et võetaks arvesse vahemaad, mis tuli läbida kaupade asukohani jõudmiseks.

“Sihtkoht” on koht, kus kaubavedu tegelikult lõpeb.

Artikkel 49

Ühendusesisese kaubaveona käsitatakse kaubavedu, mille lähte- ja sihtkoht asuvad ühe ja sama liikmesriigi territooriumil, kui selline vedu on vahetult seotud kaubaveoga, mille lähte- ja sihtkoht asuvad kahe erineva liikmesriigi territooriumil.

Artikkel 50

Teise isiku nimel ja eest tegutseva vahendaja teenuste osutamise kohaks loetakse veo lähtekoht, kui vahendaja osaleb ühendusesisese kaubaveoteenuse osutamisel.

Kui aga vahendaja osutatud teenuse saaja on maksukohustuslasena registreeritud muus liikmesriigis kui veo lähteliikmesriigis, siis loetakse vahendaja teenuse osutamise kohaks selle liikmesriigi territoorium, kes väljastas teenuse saajale käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri, mille alusel talle teenus osutati.

Artikkel 51

Liikmesriigid ei pea käibemaksuga maksustama ühendusesisese kaubaveo seda osa, mille jooksul vahemaa läbiti ühenduse territooriumi alla mittekuuluvate vete kohal.







4. alajagu

Kultuuriteenuste ja muude sarnaste teenuste osutamine, veoga seotud kõrvalteenuste või materiaalse vallasvaraga seotud teenuste osutamine

Artikkel 52

Järgmiste teenuste osutamise kohaks on nende füüsilise osutamise koht:

a) kultuuri-, kunsti-, spordi-, teadus-, haridus-, meelelahutus- või muud sarnased tegevused, sealhulgas nimetatud tegevuste korraldamine ning vajaduse korral abiteenused;

b) veo abiteenused, nagu laadimine, mahalaadimine, teisaldamine ja muu sarnane tegevus;

c) materiaalse vallasasja hindamine või töö materiaalse vallasasjaga.

Artikkel 53

Erandina artikli 52 punktist b, kui teenuse saaja on käibemaksukohustuslasena registreeritud muus liikmesriigis kui liikmesriigis, mille territooriumil teenuseid füüsiliselt osutatakse, loetakse ühendusesisese kaubaveo abiteenuste osutamise kohaks selle liikmesriigi territoorium, kes väljastas teenuse saajale käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri, mille alusel talle teenus osutati.

Artikkel 54

Teise isiku nimel ja arvel tegutseva vahendaja selliste teenuste osutamise kohaks, mis on osa ühendusesisese kaubaveo abiteenuste osutamisest, on koht, kus abiteenused füüsiliselt osutatakse.

Kui vahendaja osutatud teenuse saaja on käibemaksukohustuslasena registreeritud muus liikmesriigis kui liikmesriigis, mille territooriumil abiteenuseid füüsiliselt osutatakse, siis loetakse vahendaja teenuste osutamise kohaks selle liikmesriigi territoorium, kes väljastas teenuse saajale käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri, mille alusel talle teenus osutati.

Artikkel 55

Erandina artikli 52 punktist c loetakse materiaalse vallasasja hindamist või sellise asjaga tööd hõlmavate teenuste puhul, mille saaja on käibemaksukohustuslasena registreeritud muus liikmesriigis kui liikmesriigis, mille territooriumil neid teenuseid füüsiliselt osutatakse, nende osutamise kohaks liikmesriik, kes väljastas teenuse saajale käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri, mille alusel talle teenus osutati.

Esimeses lõigus sätestatud erandit kohaldatakse üksnes siis, kui kaubad lähetatakse või veetakse väljapoole liikmesriiki, kus teenuseid füüsiliselt osutati.







5. alajagu

Muude teenuste osutamine

Artikkel 56

1. Järgmiste teenuste osutamise korral väljaspool ühendust asuvatele teenuse saajatele või maksukohustuslastele, kes asuvad ühenduses, kuid mitte teenuse osutajaga samas liikmesriigis, on teenuste osutamise kohaks teenuse saaja ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht või nimetatud asukoha või püsiva tegevuskoha puudumisel tema alaline elu- või asukoht või peamine elukoht:

a) autoriõiguste, patentide, litsentside, kaubamärkide ja muude sarnaste õiguste võõrandamine ja kasutada andmine;

b) reklaamiteenused;

c) konsultantide, inseneride, konsultatsioonibüroode, juristide ja raamatupidajate teenused ja muud sarnased teenused, samuti andmetöötlus- ning teabeandmisteenused;

d) teatava majandustegevuse või käesolevas lõikes nimetatud õiguse teostamisest täielikult või osaliselt loobumise kohustused;

e) panga-, finants- ja kindlustustehingud, sealhulgas edasikindlustamine, välja arvatud seifide üürimine;

f) personali rendileandmine;

g) materiaalse vallasasja, välja arvatud mis tahes veovahendite rendileandmine;

h) maagaasi ja elektrienergia jaotussüsteemidele juurdepääsu võimaldamine, nende kaudu toimuv transport ja edastamine ning muude otseselt seotud teenuste pakkumine;

i) telekommunikatsiooniteenused;

j) raadio- ja televisiooniringhäälinguteenused;

k) elektrooniliselt osutatavad teenused, eelkõige II lisas nimetatud teenused;

l) teise isiku nimel ja arvel tegutsevate vahendajate teenuste osutamine, kui vahendajad osalevad käesolevas lõikes nimetatud teenuste osutamisel.

2. Kui teenuse osutaja ja saaja suhtlevad elektronposti teel, ei tähenda see iseenesest, et osutatav teenus on elektrooniliselt osutatav teenus lõike 1 punkti k tähenduses.

▼M3

3. Lõike 1 punkte j ja k ning lõiget 2 kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2009.

▼B

Artikkel 57

1. Kui artikli 56 lõike 1 punktis k nimetatud teenuseid osutab liikmesriigis asuvale või alalist elu- või asukohta või peamist elukohta omavale mittemaksukohustuslasele maksukohustuslane, kelle ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht, kust ta teenust osutab, asub väljaspool ühendust või kes nimetatud asukoha või püsiva tegevuskoha puudumisel omab alalist elu- või asukohta või peamist elukohta väljaspool ühendust, on teenuste osutamise kohaks mittemaksukohustuslase asukoht või tema alaline elu- või asukoht või peamine elukoht.

▼M3

2. Lõiget 1 kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2009.

▼B







6. alajagu

Teenuste tegeliku kasutamise ja nendest kasusaamise kriteerium

Artikkel 58

Topeltmaksustamise, maksustamata jätmise ja konkurentsi moonutamise vältimiseks võivad liikmesriigid seoses artikli 56 lõikes 1 nimetatud teenuste osutamisega ning seoses veovahendite rendiga käsitada:

a) nende territooriumil asuvat mõningate või kõigi nende teenuste osutamise kohta väljaspool ühendust asuva kohana, kui teenuste tegelik kasutamine ja neist kasusaamine toimub väljaspool ühendust;

b) väljaspool ühendust asuvat mõningate või kõigi nende teenuste osutamise kohta nende territooriumil asuva kohana, kui teenuste tegelik kasutamine ja neist kasusaamine toimub nende territooriumil.

Käesolevat sätet ei kohaldata siiski artikli 56 lõike 1 punktis k nimetatud teenuste suhtes, kui neid teenuseid osutatakse mittemaksukohustuslasele.

Artikkel 59

1. Liikmesriigid kohaldavad artikli 58 punkti b telekommunikatsiooniteenuste suhtes, mida liikmesriigis asuv või seal alalist elu- või asukohta või peamist elukohta omavale mittemaksukohustuslasele osutab maksukohustuslane, kelle ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht, kus ta teenuseid osutab, asub väljaspool ühendust või kes nimetatud asukoha või püsiva tegevuskoha puudumisel omab alalist elu- või asukohta või peamist elukohta väljaspool ühendust.

▼M3

2. Liikmesriigid kohaldavad artikli 58 punkti b kuni 31. detsembrini 2009 artikli 56 lõike 1 punktis j nimetatud raadio- ja teleringhäälinguteenuste suhtes, mida liikmesriigis asuvatele või seal alalist elu- või asukohta või peamist elukohta omavatele mittemaksukohustuslastele osutab maksukohustuslane, kelle ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht, kus ta teenuseid osutab, asub väljaspool ühendust või kes nimetatud asukoha või püsiva tegevuskoha puudumisel omab alalist elu- või asukohta või peamist elukohta väljaspool ühendust.

▼B







4. PEATÜKK

Kaupade impordi koht

Artikkel 60

Kaupade impordi kohaks on liikmesriik, mille territooriumil kaubad ühendusse toomise ajal asuvad.

Artikkel 61

Juhul kui kaubad, mis ei ole vabas ringluses, suunatakse ühendusse toomisel ühele artiklis 156 nimetatud protseduurile või ühte artiklis 156 nimetatud olukorda või ajutise impordi protseduurile täieliku vabastusega imporditollimaksust või välistransiidi protseduurile, siis on erandina artiklist 60 selliste kaupade impordi kohaks liikmesriik, mille territooriumil nimetatud protseduurid või olukorrad kaupade suhtes lõpetatakse.

Vabas ringluses olevate kaupade puhul, mis suunatakse ühendusse toomisel ühele artiklites 276 ja 277 nimetatud protseduuridest või ühte artiklites 276 ja 277 nimetatud olukorda, on impordi kohaks samuti liikmesriik, mille territooriumil nimetatud protseduurid või olukorrad kaupade suhtes lõpetatakse.







VI JAOTIS

MAKSUSTATAV TEOKOOSSEIS JA KÄIBEMAKSU SISSENÕUTAVUS







1. PEATÜKK

Üldsätted

Artikkel 62

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) “maksustatav teokoosseis” – olukord, mille puhul on täidetud maksu sissenõudmiseks vajalikud õiguslikud tingimused;

2) “käibemaksu sissenõutavus” – maksuhalduril teatud hetkel tekkiv seadusjärgne õigus nõuda isikult, kes on kohustatud käibemaksu tasuma, maksu tasumist, olenemata tasumise tähtaja edasilükkamise võimalusest.







2. PEATÜKK

Kaubatarned ja teenuste osutamine

Artikkel 63

Maksustatav teokoosseis tekib ning käibemaks muutub sissenõutavaks alates kaubatarnete teostamise või teenuste osutamise hetkest.

Artikkel 64

1. Kui kaubatarnetega, välja arvatud kaupade teatud ajavahemikuks rendileandmise või järelmaksuga müügiga, nagu sätestatud artikli 14 lõike 2 punktis b, ning teenuste osutamisega kaasneb mitu järjestikust arvepidamist või makset, loetakse kaubatarned ja teenuste osutamine lõpetatuks pärast nimetatud arvepidamiste või maksete tähtaja lõppu.

▼M4

2. Pidev teenuste osutamine, mille puhul teenuse saaja maksab käibemaksu vastavalt artiklile 196, pikema ajavahemiku jooksul kui üks aasta, loetakse lõpetatuks ühe kalendriaasta järel, kui nimetatud ajavahemiku jooksul ei toimu tasaarveldusi või makseid ning kui teenuste osutamist ei ole lõpetatud.

Liikmesriigid võivad teatavatel esimeses lõigus sätestamata juhtudel ette näha, et pidevad kaubatarned ja pidev teenuste osutamine, mis toimuvad teatava ajavahemiku jooksul, loetakse lõpetatuks vähemalt ühe aasta möödumisel.

▼B

Artikkel 65

Kui enne kaubatarnet või teenuse osutamist tuleb tasuda ettemaks, muutub käibemaks sissenõutavaks ettemakse kättesaamisel ning saadud summalt.

Artikkel 66

Erandina artiklitest 63, 64 ja 65 võivad liikmesriigid ette näha, et teatavate tehingute või teatavat liiki maksukohustuslaste puhul muutub käibemaks sissenõutavaks:

a) hiljemalt arve väljastamisel;

b) hiljemalt tasu kättesaamisel;

c) kui arvet ei väljastata või väljastatakse hiljem, kindlaksmääratud tähtaja jooksul alates maksustatava teokoosseisu tekkimise kuupäevast.

▼M4

Esimeses lõigus sätestatud erandit ei kohaldata seejuures teenuste suhtes, mille puhul vastavalt artiklile 196 maksab käibemaksu teenuse saaja.

▼B

Artikkel 67

1. Selliste kaupade puhul, mida käibemaksuvabalt lähetatakse või veetakse artiklis 138 sätestatud tingimustel teise liikmesriiki kui selle lähetamise või veo alguse liikmesriik, või kui maksukohustuslane viib kaubad käibemaksuvabalt teise liikmesriiki oma ettevõtluse eesmärgil, muutub käibemaks sissenõutavaks maksustatava teokoosseisu tekkimise kuule järgneva kuu viieteistkümnendal päeval.

2. Erandina lõikest 1 muutub käibemaks sissenõutavaks artiklis 220 sätestatud arve väljastamisel, kui nimetatud arve väljastatakse enne maksustatava teokoosseisu tekkimise kuule järgneva kuu viieteistkümnendat päeva.







3. PEATÜKK

Kaupade ühendusesisene soetamine

Artikkel 68

Maksustatav teokoosseis tekib hetkel, mil on toimunud kaupade ühendusesisene soetamine.

Kaupade ühendusesisene soetamine loetakse toimunuks hetkel, mil sarnased kaubatarned loetakse liikmesriigi territooriumi siseselt toimunuks.

Artikkel 69

1. Kaupade ühendusesisese soetamise puhul muutub käibemaks sissenõutavaks maksustatava teokoosseisu tekkimise kuule järgneva kuu viieteistkümnendal päeval.

2. Erandina lõikest 1 muutub käibemaks sissenõutavaks artiklis 220 sätestatud arve väljastamisel, kui nimetatud arve väljastatakse enne maksustatava teokoosseisu tekkimise kuule järgneva kuu viieteistkümnendat päeva.







4. PEATÜKK

Kaupade import

Artikkel 70

Maksustatav teokoosseis tekib ja käibemaks muutub sissenõutavaks kaupade impordi hetkel.

Artikkel 71

1. Kui kaubad suunatakse ühendusse toomisel ühele artiklites 156, 276 või 277 nimetatud protseduuridest või ühte nendes artiklites nimetatud olukordadest või ajutise impordi protseduurile täieliku vabastusega imporditollimaksust, või välistransiidi protseduurile, tekib maksustatav teokoosseis ja käibemaks muutub sissenõutavaks alles siis, kui nimetatud protseduurid või olukorrad kaupade suhtes lõpetatakse.

Kui aga imporditud kaubad on maksustatud ühise poliitika kohaselt kohaldatavate tollimaksude, põllumajandusmaksude või samaväärse toimega maksudega, tekib maksustatav teokoosseis ja käibemaks muutub sissenõutavaks hetkest, mil tekib maksustatav teokoosseis nimetatud muude maksude suhtes ja need maksud muutuvad sissenõutavaks.

2. Kui imporditud kaubad ei ole maksustatud ühegi lõike 1 teises lõigus nimetatud maksuga, kohaldavad liikmesriigid maksustatava teokoosseisu ja käibemaksu sissenõutavuse suhtes kehtivaid tollimakse reguleerivaid sätteid.







VII JAOTIS

MAKSUSTATAV VÄÄRTUS







1. PEATÜKK

Määratlus

Artikkel 72

Käesolevas direktiivis tähendab “turuväärtus” kogusummat, mis kliendil tuleks vaba konkurentsi tingimustes tasuda kõnealuste kaupade ja teenuste hankimiseks samal turustusetapil, mil kaupade tarne või teenuste osutamine aset leiab, sõltumatule kaubatarnijale või teenuse osutajale liikmesriigis, kus kaubatarnet või teenuse osutamist maksustatakse.

Kui ühtki võrreldavat kaubatarnet või teenuste osutamist ei ole võimalik tuvastada, tähendab turuväärtus järgmist:

1) kaupade osas – summa, mis ei ole väiksem kaupade või sarnaste kaupade ostusummast, või ostuhinna puudumisel omahind, mis määratakse kindlaks tarne tegemise ajal;

2) teenuste osas – summa, mis ei ole väiksem kui maksukohustuslase kogukulu teenuse osutamisel .







2. PEATÜKK

Kaubatarned ja teenuste osutamine

Artikkel 73

Artiklites 74–77 nimetamata kaubatarnete ja teenuste osutamise puhul on maksustatavaks väärtuseks kõik tasuna käsitatav, mille tarnija või teenuse osutaja soetajalt, teenuse saajalt või kolmandalt isikult nimetatud tehingute eest on saanud või saab, kaasa arvatud nimetatud tehingute hinnaga otseselt seotud toetused.

Artikkel 74

Oma ettevõtte kaupade äraandmise või kasutamise puhul maksukohustuslase poolt või kaupade säilitamise puhul maksukohustuslase või tema õigusjärglaste poolt tema maksustatava majandustegevuse lõppemisel, nagu sätestatud artiklites 16 ja 18, moodustab maksustatava väärtuse kaupade või muude sarnaste kaupade ostuhind või ostuhinna puudumisel omahind, mis määratakse kindlaks nende toimingute tegemise ajal.

Artikkel 75

Selliste artiklis 26 nimetatud teenuste osutamise puhul, milleks on ettevõtte vara kasutamine isiklikuks tarbeks ja teenuste tasuta osutamine, moodustab maksustatava väärtuse maksukohustuslase teenuste osutamisega seotud kogukulu.

Artikkel 76

Selliste kaubatarnete puhul, milleks on teise liikmesriiki üleviimine, moodustab maksustatava väärtuse kaupade või muude sarnaste kaupade ostuhind või ostuhinna puudumisel omahind, mis määratakse kindlaks üleviimise ajal.

Artikkel 77

Artiklis 27 nimetatud teenuste osutamisel maksukohustuslase poolt oma ettevõtluse eesmärgil moodustab maksustatava väärtuse kõnealuse teenuse turuväärtus.

Artikkel 78

Maksustatava väärtuse hulka arvatakse:

a) maksud, tollimaksud, lõivud ja tasud, välja arvatud käibemaks;

b) kõrvalkulud, nagu vahendus-, pakkimis-, veo- ja kindlustuskulud, mida tarnija soetajalt või teenuse saajalt nõuab.

Esimese lõigu punkti b tähenduses võivad liikmesriigid kõrvalkuludena käsitada ka eraldi lepinguga hõlmatud kulusid.

Artikkel 79

Maksustatava väärtuse hulka ei arvata:

a) varase maksmise puhul tehtavad hinnaalandusi;

b) soetajale või teenuse saajale võimaldatud hinnaalandusi ning maksevähendeid, mis saadi tehingu toimumise ajal;

c) summasid, mille maksukohustuslane saab soetajalt või teenuse saajalt tagasimaksena viimaste nimel ja arvel tehtud kulude katteks ning mis on tema raamatupidamisdokumentides kajastatud vahekontol.

Maksukohustuslane peab esitama tõendid esimese lõigu punktis c nimetatud kulude tegeliku summa kohta ega tohi maha arvata käibemaksu, mida oleks võinud nimetatud tehingutelt sisse nõuda.

Artikkel 80

1. Liikmesriigid võivad maksudest kõrvalehoidumise või maksustamise vältimise tõkestamiseks võtta meetmeid selleks, et juhul, kui kaupu tarnitakse või teenuseid osutatakse kellelegi, kellega on olemas liikmesriigi määratluse kohased perekondlikud või muud tihedad isiklikud sidemed, juhtimisalastest, omandi-, liikmelisus-, rahalistest või õiguslikest suhetest tulenevad sidemed, oleks maksustavaks väärtuseks turuväärtus:

a) kui kaubatarne või teenuse osutamise eest makstud tasu on turuväärtusest väiksem ning kaubatarne või teenuse saajal ei ole artiklite 167–171 ja artiklite 173–177 alusel täielikku mahaarvamisõigust;

b) kui kaubatarne või teenuse osutamise eest makstud tasu on turuväärtusest väiksem ning kaubatarnijal või teenuse osutajal ei ole artiklite 167–171 ja artiklite 173–177 alusel täielikku mahaarvamisõigust ning kauba tarne või teenuse osutamise suhtes kohaldatakse artiklites 132, 135, 136, 371, 375, 376, 377, artikli 378 lõikes 2, artikli 379 lõikes 2 või artiklites 380–390 kehtestatud erandit;

c) kui kaubatarne või teenuse osutamise eest makstud tasu on turuväärtusest kõrgem ning kauba tarnijal või teenuse osutajal ei ole artiklite 167–171 ja artiklite 173–177 alusel täielikku mahaarvamisõigust.

Esimese lõigu tähenduses võib tihedateks sidemeteks lugeda ka tööandja sidemed töötaja, töötaja perekonna või mõne muu töötajale lähedase isikuga.

2. Lõikes 1 sätestatud juhtudel võivad liikmesriigid määratleda, milliste kaubatarnijate ja teenuseosutajate või teenusesaajate ja kauba soetajate kategooriate suhtes meetmeid kohaldatakse.

3. Liikmesriigid teavitavad käibemaksukomiteed vastavalt lõikele 1 vastu võetud siseriiklikest meetmetest, juhul kui nõukogu ei ole nimetatud meetmeid heaks kiitnud enne 13. augustit 2006 kooskõlas direktiivi 77/388/EMÜ artikli 27 lõigetega 1-4, ja kui neid meetmeid käesoleva artikli lõike 1 alusel jätkatakse.

Artikkel 81

Liikmesriigid, kes 1. jaanuaril 1993 ei kasutanud artiklis 98 sätestatud vähendatud maksumäära võimalust, võivad artiklis 89 sätestatud võimalust kasutades ette näha, et artikli 103 lõikes 2 nimetatud kunstiteoste tarnel võrdub maksustatav väärtus ►C1 artiklite 73, 74, 76, 78 ja 79 kohaselt kindlaksmääratud summa murdosaga. ◄

Esimeses lõigus nimetatud murdosa määratakse kindlaks nii, et asjakohane tasumisele kuuluv käibemaks võrdub vähemalt 5 protsendiga artiklite 73, 74, 76, 78 ja 79 kohaselt kindlaksmääratud summast.

Artikkel 82

Liikmesriigid võivad sätestada, et kaupade tarne või teenuste osutamise maksustatava väärtuse sisse arvestatakse kliendi poolt töötlemiseks tarnitud maksuvaba investeeringukulla väärtus artikli 346 tähenduses kui kuld kaotab selle tulemusena maksuvaba investeeringukulla staatuse selliste kaupade tarnimisel või teenuste osutamisel. Kasutatavaks väärtuseks on investeeringukulla turuväärtus nimetatud kaupade tarnimise või teenuste osutamise ajal.







3. PEATÜKK

Kaupade ühendusesisene soetamine

Artikkel 83

Kaupade ühendusesisese soetamise korral määratakse maksustatav väärtus kindlaks samade näitajate põhjal ►C1 , mida 2. peatüki kohaselt ◄ kasutatakse maksustatava väärtuse kindlaksmääramiseks samade kaupade liikmesriigi territooriumil toimuva tarne puhul . Selliste tehingute korral, mida loetakse artiklites 21 ja 22 nimetatud kaupade ühendusesisese soetamisega samaväärseteks, moodustab maksustatava väärtuse kaupade või muude sarnaste kaupade ostuhind või ostuhinna puudumisel omahind, mis määratakse kindlaks nende tehingute toimumise ajal.

Artikkel 84

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et aktsiis, mille peab tasuma või on tasunud aktsiisikaupade ühendusesisese soetamisega tegelev isik, lisatakse maksustatavale väärtusele artikli 78 esimese lõigu punkti a kohaselt.

2. Kui pärast kaupade ühendusesisest soetamist tagastatakse soetajale kaupade lähetamise või veo alguse liikmesriigis tasutud aktsiis, vähendatakse maksustatavat väärtust sellele vastavalt liikmesriigis, mille territooriumil toimus kaupade soetamine.







4. PEATÜKK

Kaupade import

Artikkel 85

Kaupade impordil moodustab maksustatava väärtuse ühenduse kehtivate õigusaktide kohaselt kindlaksmääratud tolliväärtus.

Artikkel 86

1. Maksustatava väärtuse hulka arvatakse, juhul kui need juba ei sisaldu maksustatavas väärtuses:

a) väljaspool impordi liikmesriiki ning seoses impordiga tasutavad maksud, tollimaksud, lõivud ja muud tasud, välja arvatud tasumisele kuuluv käibemaks;

b) kõrvalkulud, nagu komisjoni-, pakkimis-, veo- ja kindlustuskulud, mis on tekkinud enne kaupade jõudmist esimesse sihtkohta impordi liikmesriigi territooriumil, ja kõrvalkulud, mis on tekkinud seoses veoga teise ühenduses asuvasse sihtkohta, kui see koht on maksustatava teokoosseisu tekkimise hetkel teada.

2. Lõike 1 punkti b tähenduses käsitatakse “esimese sihtkohana” kohta, mis on märgitud veokirjas või mis tahes muus dokumendis, mille alusel kaubad impordi liikmesriiki imporditakse. Nimetatud märke puudumisel loetakse esimeseks sihtkohaks koht, kus veos impordi liikmesriigis esmakordselt üle antakse.

Artikkel 87

Maksustatava väärtuse hulka ei arvata:

a) varase maksmise puhul tehtavaid hinnaalandusi;

b) soetajale võimaldatud hinnaalandusi ega maksevähendeid, mille ta sai impordi ajal.

Artikkel 88

Kui kaubad on ajutiselt eksporditud ühendusest väljapoole ning reimporditakse pärast väljaspool ühendust teostatud parandustöid, töötlemist, kohandamist, kujundamist või viimistlemist, võtavad liikmesriigid meetmeid tagamaks, et saadud kaupu käsitatakse käibemaksuga maksustamisel samal viisil, kui seda oleks käsitatud siis, kui nimetatud toimingud oleksid aset leidnud nende territooriumil.

Artikkel 89

Liikmesriigid, kes 1. jaanuaril 1993 ei kasutanud artiklis 98 sätestatud vähendatud maksumäära võimalust, võivad ette näha, et artikli 311 lõike 1 punktides 2, 3 ja 4 määratletud kunstiteoste, kollektsiooni- ja antiikesemete impordi puhul võrdub maksustatav väärtus artiklite 85, 86 ja 87 kohaselt kindlaksmääratud summa murdosaga.

Esimeses lõigus nimetatud murdosa määratakse kindlaks nii, et asjakohane impordilt võetav käibemaks võrdub vähemalt 5 protsendiga artiklite 85, 86 ja 87 kohaselt kindlaksmääratud summast.







5. PEATÜKK

Muud sätted

Artikkel 90

1. Tühistamise, taganemise, ülesütlemise või osalise või täieliku mittetasumise korral või juhul, kui hinda alandatakse pärast tarne toimumist, vähendatakse maksustatavat väärtust sellele vastavalt ning liikmesriikide poolt kindlaksmääratud tingimustel.

2. Täieliku või osalise mittetasumise korral võivad liikmesriigid lõikest 1 erandi teha.

Artikkel 91

1. Kui impordi puhul on maksustatava väärtuse kindlaksmääramiseks vajalikud andmed väljendatud muus valuutas kui selle liikmesriigi valuutas, kus maksustamine toimub, määratakse vahetuskurss kindlaks tolliväärtuse arvutamist reguleerivate ühenduse kehtivate õigusaktide kohaselt.

2. Kui tehingu puhul, mis ei ole kaupade import, on maksustatava väärtuse kindlaksmääramiseks vajalikud andmed väljendatud muus valuutas kui selle liikmesriigi valuutas, kus maksustamine toimub, kohaldatakse vahetuskurssi, mis vastab viimasele registreeritud müügikursile maksu sissenõutavaks muutumise ajal asjaomase liikmesriigi kõige tähtsamal valuutaturul/valuutaturgudel, või kurssi, mis määratakse kindlaks nimetatud turule/turgudele viidates selle liikmesriigi kehtestatud korra kohaselt.

Esimeses lõigus nimetatud teatud tehingute või teatavat liiki maksukohustuslaste suhtes võivad liikmesriigid siiski jätkata selle vahetuskursi kohaldamist, mis määratakse kindlaks tolliväärtuse arvutamist reguleerivate kehtivate ühenduse õigusaktide kohaselt.

Artikkel 92

Tagastatavate pakendite maksumuse suhtes võivad liikmesriigid võtta ühe järgmistest meetmetest:

a) selle maksustatavast väärtusest välja jätta ja võtta vajalikke meetmeid tagamaks, et väärtust korrigeeritakse pakendi tagastamata jätmise korral;

b) selle maksustatava väärtuse hulka arvata ja võtta vajalikke meetmeid tagamaks, et väärtust korrigeeritakse pakendi tagastamise korral.







VIII JAOTIS

MAKSUMÄÄR







1. PEATÜKK

Maksumäära kohaldamine

Artikkel 93

Maksustatavate tehingute suhtes kohaldatakse maksustatava teokoosseisu tekkimise ajal kehtivat maksumäära.

Järgmistel juhtudel kohaldatakse siiski maksu sissenõutavaks muutumise ajal kehtivat maksumäära:

a) artiklites 65 ja 66 nimetatud juhtumite korral;

b) kaupade ühendusesisese soetamise korral;

c) artikli 71 lõike 1 teises lõigus ja lõikes 2 nimetatud kaupade impordi korral.

Artikkel 94

1. Kaupade ühendusesisese soetamise suhtes kohaldatakse samaväärsete kaupade tarne suhtes liikmesriigi territooriumil kohaldatavat maksumäära.

2. Kui kunstiteoste, kollektsiooni- või antiikesemete impordil vähendatud maksumäära kohaldamist võimaldavast artikli 103 lõikest 1 ei tulene teisiti, kohaldatakse kaupade impordi suhtes samaväärsete kaupade tarne suhtes liikmesriigi territooriumil kohaldatavat maksumäära.

Artikkel 95

Kui maksumäära muudetakse, võivad liikmesriigid teha artiklites 65 ja 66 nimetatud juhtudel korrigeerimisi, et võtta arvesse kaubatarnete või teenuste osutamise ajal kehtinud maksumäära.

Liikmesriigid võivad ka võtta mis tahes asjakohaseid üleminekumeetmed.







2. PEATÜKK

Maksumäära struktuur ja tasemed







1. jagu

Harilik maksumäär

Artikkel 96

Liikmesriigid kohaldavad harilikku maksumäära, mille iga liikmesriik on kindlaks määranud teatud protsendina maksustatavast väärtusest ning mis on sama kaubatarnete ja teenuste osutamise puhul.

Artikkel 97

1. Alates 1. jaanuarist 2006 kuni 31. detsembrini 2010 ei või harilik maksumäär olla madalam kui 15 protsenti.

2. Asutamislepingu artikli 93 kohaselt võtab nõukogu vastu otsuse hariliku maksumäära kohta, mida kohaldatakse pärast 31. detsembrit 2010.







2. jagu

Vähendatud maksumäärad

Artikkel 98

1. Liikmesriigid võivad kohaldada kas üht või kaht vähendatud maksumäära.

2. Vähendatud maksumäärasid kohaldatakse üksnes III lisas nimetatud rühmadesse kuuluvate kaubatarnete ja teenuste osutamise suhtes.

Vähendatud maksumäärasid ei kohaldata artikli 56 lõike 1 punktis k nimetatud teenuste suhtes.

3. Lõikes 1 ettenähtud vähendatud maksumäärade kohaldamisel kaupade rühmade suhtes võivad liikmesriigid kasutada asjakohaste rühmade täpse ulatuse määramiseks kaupade koondnomenklatuuri.

Artikkel 99

1. Vähendatud maksumäärad määratakse kindlaks teatud protsendina maksustatavast väärtusest ning see ei või olla madalam kui 5 protsenti.

2. Iga vähendatud maksumäär määratakse kindlaks nii, et selle määra kohaldamisel saadavast käibemaksusummast oleks võimalik tavapärasel viisil maha arvata kogu ►C1 artiklite 167–171 ja artiklite 173–177 kohaselt mahaarvamisele kuuluv käibemaks. ◄

Artikkel 100

Alates 1994. aastast vaatab nõukogu vähendatud maksumäärade reguleerimisala läbi komisjoni aruande alusel iga kahe aasta tagant.

Asutamislepingu artikli 93 kohaselt võib nõukogu otsustada muuta III lisas esitatud kaupade ja teenuste loendit.

Artikkel 101

Komisjon esitab hiljemalt 30. juuniks 2007 Euroopa Parlamendile ja nõukogule sõltumatu majandusekspertrühma uurimusel põhineva üldhinnanguaruande vähendatud maksumäärade kohapeal osutatavatele teenustele, sealhulgas restoraniteenustele kohaldamise kohta, eeskätt töökohtade loomise, majanduskasvu ja siseturu nõuetekohase toimimise osas.







3. jagu

Erisätted

Artikkel 102

Liikmesriigid võivad kohaldada vähendatud maksumäära maagaasi- ja elektritarnete ning kaugkütte suhtes, tingimusel et puudub igasugune konkurentsi moonutamise oht.

Esimese lõigu alusel vähendatud maksumäära kohaldada kavatsev liikmesriik peab sellest eelnevalt teavitama komisjoni. Komisjon otsustab, kas on olemas konkurentsi moonutamise oht. Kui komisjon ei ole kolme kuu jooksul alates teabe saamisest sellekohast otsust teinud, võib järeldada, et konkurentsi moonutamise oht puudub.

Artikkel 103

1. Liikmesriigid võivad ette näha, et vähendatud maksumäära või üht vähendatud maksumääradest, mida nad kohaldavad vastavalt artiklitele 98 ja 99, kohaldatakse ka artikli 311 lõike 1 punktides 2, 3 ja 4 määratletud kunstiteoste, kollektsiooni- ja antiikesemete impordi suhtes.

2. Kui liikmesriigid kasutavad lõikes 1 nimetatud võimalust, võivad nad kohaldada vähendatud maksumäära ka järgmiste tarnete suhtes:

a) kunstiteosed, mida tarnib nende autor või tarnivad tema õigusjärglased;

b) kunstiteosed, mida juhuti tarnib maksukohustuslane, kes ei ole maksukohustuslasest edasimüüja, kui maksukohustuslane on need kunstiteosed ise importinud või kui nende autor või auori õigusjärglased on need talle tarninud või kui need kunstiteosed on talle andnud õiguse käibemaks täielikult maha arvata.

Artikkel 104

Austria võib Jungholzi vallas ja Mittelbergi vallas (Kleines Walsertal) kohaldada teist harilikku maksumäära, mis on madalam kui mujal Austrias kohaldatav vastav määr, kuid mitte madalam kui 15 protsenti.

Artikkel 105

Portugal võib Assooride ja Madeira autonoomsetes piirkondades sooritatud tehingute suhtes ja otse nendesse piirkondadesse tehtava impordi suhtes kohaldada mandri maksumääraga võrreldes madalamat maksumäära.







3. PEATÜKK

Ajutised sätted teatud töömahukatele teenustele

Artikkel 106

Nõukogu võib komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt lubada liikmesriikidel kohaldada IV lisas nimetatud teenuste suhtes artiklis 98 sätestatud vähendatud maksumäärasid kuni 31. detsembrini 2010.

Vähendatud maksumäärasid võib kohaldada kõige rohkem IV lisas nimetatud kahte rühma kuuluvate teenuste suhtes.

Erandjuhtudel võib liikmesriigil lubada kohaldada vähendatud maksumäärasid kolme rühma kuuluvate teenuste suhtes.

Artikkel 107

Artiklis 106 nimetatud teenused peavad vastama järgmistele tingimustele:

a) need peavad olema töömahukad;

b) need peavad enamjaolt olema osutatud otse lõpptarbijale;

c) need peavad olema peamiselt kohapeal osutatavad teenused ega tohi põhjustada konkurentsi moonutamist.

Lisaks peab olema tihe seos maksumäära vähendamisest tulenevate madalamate hindade ning nõudluse ja tööhõive oodatava kasvu vahel. Vähendatud maksumäära kohaldamine ei tohi ohustada siseturu sujuvat toimimist.

Artikkel 108

►C1 Liikmesriik, kes soovib pärast 31. detsembrit 2005 esimest korda kohaldada vähendatud maksumäära ühele või enamale artiklis 106 nimetatud teenusele selle artikli alusel, ◄ peab sellest teavitama komisjoni hiljemalt 31. märtsiks 2006. Liikmesriik edastab komisjonile enne seda kuupäeva komisjonile kogu asjakohase teabe meetmete kohta, mida ta soovib kehtestada, eelkõige:

a) meetme reguleerimisala ja asjakohaste teenuste üksikasjalik kirjeldus;

b) andmed, mis tõestavad, et teenused vastavad artiklis 107 sätestatud tingimustele;

c) andmed, milles on välja toodud kavandatavast meetmest tulenevad eelarvekulud.







4. PEATÜKK

Lõpliku korra kehtestamiseni kohaldatavad erisätted

Artikkel 109

Käesoleva peatüki sätteid kohaldatakse kuni artiklis 402 sätestatud lõpliku korra kehtestamiseni.

Artikkel 110

Liikmesriigid, kes 1. jaanuaril 1991 võimaldasid maksuvabastusi koos eelmises etapis tasutud käibemaksu mahaarvamisega või kohaldasid artiklis 99 sätestatud miinimumist madalamaid vähendatud maksumäärasid, võivad nende maksuvabastuste võimaldamist ning selliste vähendatud maksumäärade kohaldamist jätkata.

Esimeses lõigus nimetatud maksuvabastused ja vähendatud maksumäärad peavad olema kooskõlas ühenduse õigusega ning vastu võetud lähtuvalt selgelt määratletud sotsiaalsetest huvidest ning lõpptarbija kasuks.

Artikkel 111

Artikli 110 teises lõigus sätestatud tingimustel võib jätkata maksuvabastuste kohaldamist koos eelmises etapis tasutud käibemaksu mahaarvamisega järgmistel juhtudel:

a) Soomes – tellitud ajalehtede ja ajakirjade tarnete ning avalikes huvides (yleishyödylliset yhteisöt) tegutsevate ühingute liikmetele jagatavate trükiste trükkimise suhtes;

b) Rootsis – ajalehtede tarnete suhtes, sealhulgas nägemispuudega inimestele mõeldud heliajalehtede ja kassettidele salvestatud ajalehtede, haiglatele või retsepti alusel müüdavate farmaatsiatoodete ning sellega seotud toodete ja teenuste suhtes, ning mittetulundusühingute perioodiliste trükiste tarnete suhtes.

Artikkel 112

Kui artikli 110 sätted põhjustavad Iirimaal konkurentsi moonutamist kütmiseks ja valgustuseks mõeldud energiatoodete tarnel, võib komisjon Iirimaale sellekohase taotluse alusel anda loa kohaldada selliste tarnete suhtes vähendatud maksumäära kooskõlas artiklitega 98 ja 99.

Esimeses lõigus nimetatud juhul esitab Iirimaa komisjonile taotluse koos kogu vajaliku teabega. Kui komisjon ei ole kolme kuu jooksul alates taotluse saamisest otsust teinud, võib järeldada, et Iirimaa on taotlusaluse vähendatud maksumäära kohaldamiseks loa saanud.

Artikkel 113

Liikmesriigid, kes kooskõlas ühenduse õigusega võimaldasid 1. jaanuaril 1991 maksuvabastusi koos eelmises etapis tasutud käibemaksu mahaarvamisega või kohaldasid artiklis 99 sätestatud miinimumist madalamaid vähendatud maksumäärasid nende kaupade ja teenuste suhtes, mida ei ole nimetatud III lisas, võivad kõnealuste kaubatarnete või teenuste osutamise suhtes kohaldada vähendatud maksumäära või üht kahest artiklis 98 sätestatud vähendatud maksumääradest.

Artikkel 114

1. Liikmesriigid, kes olid 1. jaanuaril 1993 kohustatud suurendama 1. jaanuaril 1991 kehtinud harilikku maksumäära rohkem kui 2 protsendi võrra, võivad kohaldada artiklis 99 sätestatud miinimumist madalamat vähendatud maksumäära III lisas nimetatud rühmadesse kuuluvate kaubatarnete ja teenuste osutamise suhtes.

Esimeses lõigus nimetatud liikmesriigid võivad sellist määra kohaldada ka restoraniteenuste, lasterõivaste ja lastejalatsite ning eluaseme suhtes.

2. Liikmesriigid ei või lõike 1 alusel kehtestada maksuvabastusi koos eelmises etapis tasutud käibemaksu mahaarvamisega.

Artikkel 115

Liikmesriigid, kes 1. jaanuaril 1991 kohaldasid vähendatud maksumäära restoraniteenuste, lasterõivaste ja lastejalatsite ning eluaseme suhtes, võivad kõnealuste kaubatarnete ja osutatud teenuste suhtes selle määra kohaldamist jätkata.

Artikkel 116

Portugal võib restoraniteenuste suhtes kohaldada üht kahest artiklis 98 sätestatud vähendatud maksumäärast, tingimusel et see määr ei ole madalam kui 12 protsenti.

Artikkel 117

1. Artikli 115 kohaldamisel võib Austria jätkata vähendatud maksumäära kohaldamist restoraniteenuste suhtes.

2. Austria võib kinnisasja elamispinnana üürileandmise suhtes kohaldada üht kahest artiklis 98 sätestatud vähendatud maksumäärast, tingimusel et see määr ei ole madalam kui 10 protsenti.

Artikkel 118

Liikmesriigid, kes 1. jaanuaril 1991 kohaldasid vähendatud maksumäära kaubatarnete ja osutatud teenuste suhtes, mida ei ole nimetatud III lisas, võivad kohaldada selliste tarnete ja teenuste suhtes vähendatud maksumäära või üht kahest artiklis 98 sätestatud vähendatud määrast, tingimusel et maksumäär ei ole madalam kui 12 protsenti.

Esimest lõiku ei kohaldata artikli 311 lõike 1 punktides 1–4 määratletud kasutatud kaupade, kunstiteoste, kollektsiooni- ja antiikesemete suhtes, mida maksustatakse käibemaksuga artiklites 312–325 sätestatud kasuminormi maksustamise korra või avalike enampakkumiste erikorra kohaselt.

Artikkel 119

Artikli 118 kohaldamisel võib Austria kohaldada vähendatud maksumäära põllumajandustootja poolt talumajapidamises toodetud veini suhtes, tingimusel et maksumäär ei ole madalam kui 12 protsenti.

Artikkel 120

Kreeka võib kohaldada Kreeka mandriosas kohaldatavatest vastavatest määradest kuni 30 protsenti madalamaid maksumäärasid Lesbose, Chíose, Samose, Dodekaneeside ja Küklaadide piirkonnas ja järgmistel saartel: Thásos, Põhja-Sporaadid, Samothráki ja Skyros.

Artikkel 121

Liikmesriigid, kes 1. jaanuaril 1993 käsitasid kaupade valmistamist kaubatarnena, võivad kohaldada valmistuslepingu alusel tehtavate tarnete suhtes maksumäära, mis kehtib pärast kaupade valmistamist saadud kaupade suhtes.

Esimese lõigu kohaldamisel käsitatakse “valmistuslepingu alusel tehtava tarnena” seda, kui tööettevõtja annab oma kliendile üle vallasasja, mille ta on valmistanud või kokku pannud talle selleks kliendi antud materjalist või esemetest, olenemata sellest, kas tööettevõtja on osaliselt kasutanud oma materjali.

Artikkel 122

Liikmesriigid võivad kohaldada vähendatud maksumäära elustaimede ja teiste lillekasvatustoodete, sealhulgas taimesibulate ja -juurte ja sarnaste toodete, lõikelillede ja kaunistuseks mõeldud lehtede ning küttepuude tarnete suhtes.







5. PEATÜKK

Ajutised sätted

▼M2

Artikkel 123

Tšehhi Vabariik võib jätkata 31. detsembrini 2010 vähemalt 5protsendilise vähendatud maksumäära kohaldamist elamuehitusega seotud ehitustööde suhtes, mida ei ole teostatud sotsiaalpoliitika raames, välja arvatud ehitusmaterjalid.

▼M2 —————

▼B

Artikkel 125

1. Küpros võib jätkata ►M2 kuni 31. detsembrini 2010 ◄ käibemaksuvabastuse kohaldamist koos eelmises etapis tasutud käibemaksu mahaarvamisega farmaatsiatoodete ja inimtoiduks mõeldud toiduainete tarnete suhtes, välja arvatud jäätis, mahlajäätis, külmutatud jogurt, sorbett ja sarnased tooted ning soolased suupisted (kartulikrõpsud ja -pulgad, paisterad ning muud sarnased pakendatud ja inimtoiduks mõeldud valmistooted).

2. Küpros võib jätkata vähemalt 5protsendise vähendatud maksumäära kohaldamist restoraniteenuste suhtes ►M2 kuni 31. detsembrini 2010 ◄ või kuni artiklis 402 sätestatud lõpliku korra kehtestamiseni, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.

▼M2 —————

▼B

Artikkel 127

Malta võib jätkata kuni ►M2 31. detsembrini 2010 ◄ maksuvabastuse kohaldamist koos eelmises etapis tasutud käibemaksu mahaarvamisega inimtarbeks mõeldud toiduainete ja farmaatsiatoodete tarnete suhtes.

▼M2

Artikkel 128

1. Poola võib kohaldada maksuvabastust koos eelmises etapis tasutud käibemaksu mahaarvamisega teatud raamatute ja erialaperioodika tarnete suhtes kuni 31. detsembrini 2010.

2. Poola võib jätkata restoraniteenuste suhtes vähemalt 7protsendise vähendatud maksumäära kohaldamist kuni 31. detsembrini 2010 või kuni artiklis 402 sätestatud lõpliku korra kehtestamiseni, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.

3. Poola võib jätkata III lisa punktis 1 nimetatud toiduainete tarnete suhtes vähemalt 3protsendise vähendatud maksumäära kohaldamist kuni 31. detsembrini 2010.

4. Poola võib jätkata elamute ehituse, remondi ja ümberehitusega seotud teenuste suhtes, mida ei ole osutatud sotsiaalpoliitika osana, välja arvatud ehitusmaterjalid, ning artikli 12 lõike 1 punktis a sätestatud elamute või elamuosade enne esmast kasutuselevõttu võõrandamise suhtes vähemalt 7protsendise vähendatud maksumäära kohaldamist kuni 31. detsembrini 2010.

▼B

Artikkel 129

1. Sloveenia võib jätkata toiduvalmistamise suhtes vähemalt 8,5protsendise vähendatud maksumäära kohaldamist ►M2 kuni 31. detsembrini 2010 ◄ või kuni artiklis 402 sätestatud lõpliku korra kehtestamiseni, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.

2. Sloveenia võib jätkata elamute ehitus-, remondi- ja hooldustööde suhtes, mida ei ole teostatud sotsiaalpoliitika osana, välja arvatud ehitusmaterjalid, vähemalt 5 protsendise vähendatud maksumäära kohaldamist ►M2 kuni 31. detsembrini 2010 ◄ .

▼M2 —————

▼B







IX JAOTIS

MAKSUVABASTUSED







1. PEATÜKK

Üldsätted

Artikkel 131

Peatükkidega 2–9 ettenähtud maksuvabastusi kohaldatakse, ilma et see piiraks ühenduse muude õigusaktide kohaldamist, ja liikmesriikide kehtestatud tingimustel, mille eesmärk on tagada nimetatud maksuvabastuste nõuetekohane ja arusaadav kohaldamine ning ära hoida maksudest kõrvalehoidumist, maksustamise vältimist ja muid kuritarvitusi.