2011L0061 — ET — 20.06.2013 — 001.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

►B EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2011/61/EL, 8. juuni 2011, alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010 (EMPs kohaldatav tekst) (EÜT L 174, 1.7.2011, p.1)

Muudetud:









▼B

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2011/61/EL,

8. juuni 2011,

alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010

(EMPs kohaldatav tekst)







EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut ja eriti selle artikli 53 lõiget 1, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust ( 1 ), võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust ( 2 ), toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ( 3 ) ning arvestades järgmist: (1) Alternatiivsete investeerimisfondide (AIFid) valitsejad vastutavad märkimisväärse hulga liidus investeeritud varade valitsemise eest, hõlmavad olulise osa finantsinstrumentide turul toimuvast kauplemisest ning võivad oluliselt mõjutada turgusid ja äriühinguid, millesse nad investeerivad. (2) AIFide valitsejate tegevusel on üldiselt soodne mõju asjaomastele turgudele, kuid hiljutised finantsprobleemid on osutanud ka sellele, et AIFide valitsejate tegevus võib levitada või võimendada riske kogu finantssüsteemis. Liikmesriikide koordineerimata reageerimine muudab nende riskide tõhusa juhtimise keeruliseks. Seepärast on käesoleva direktiivi eesmärk kehtestada ühtsed nõuded AIFide valitsejatele tegevusloa andmise ja AIFide valitsejate järelevalve kohta, et näha ette asjaomaste riskide ühtne käsitlusviis ja analüüsida nende mõju liidu investoritele ja turgudele. (3) Hiljutised probleemid finantsturgudel on osutanud, et paljud AIFide valitsejate strateegiad on avatud mitmetele olulistele riskidele, mis on seotud investorite, muude turuosaliste ja turgudega. Selleks et kehtestada terviklik ja ühtne järelevalvekord, tuleb luua kõnealuseid riske hõlmav raamistik, milles võetakse arvesse AIFide valitsejate kasutatavaid eri investeerimisstrateegiaid ja -tehnikaid. Seepärast tuleks käesolevat direktiivi kohaldada kõigi AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad mis tahes tüüpi fonde, mida ei reguleerita Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiviga 2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta), ( 4 ) olenemata õiguslikust või lepingulisest vormist, mille alusel AIFide valitsejad täidavad oma kohustusi. AIFide valitsejatel ei peaks olema õigust valitseda käesoleva direktiivi kohaselt antud tegevusloa alusel eurofonde direktiivi 2009/65/EÜ tähenduses. (4) Käesoleva direktiivi eesmärk on luua AIFide valitsejate jaoks siseturg ning kehtestada kõigi, nii liikmesriigis kui ka kolmandas riigis registrijärgset asukohta omavate AIFide valitsejate (vastavalt ELi ja kolmandate riikide AIFide valitsejad) tegevust liidus reguleeriv ühtlustatud ja range õigus- ja järelevalveraamistik. Kuna liidus fondivalitsemise ja/või turustamisega tegelevatele kolmandate riikide AIFide valitsejatele ja kolmandate riikide AIFe valitsevatele ELi AIFide valitsejatele ühtse reguleeriva raamistiku kehtestamise praktilised tagajärjed ja võimalikud raskused ei ole teada ning vastavate varasemate kogemuste puudumise tõttu on neid raske ennustada, tuleks kehtestada läbivaatamismehhanism. Kavandatakse, et pärast kaheaastast üleminekuperioodi, kui jõustub vastavasisuline komisjoni poolt vastu võetav delegeeritud õigusakt, muutub ühtne Euroopa tegevusloa kord kohaldatavaks liidus fondivalitsemise ja/või turustamisega tegelevatele kolmandate riikide AIFide valitsejatele ja kolmandate riikide AIFe valitsevatele ELi AIFide valitsejatele. Kavandatakse, et ühtne kord kehtib edasise kolmeaastase üleminekuperioodi vältel teatavate ühtlustatud miinimumtingimuste alusel paralleelselt liikmesriikide siseriiklike kordadega. Kavandatakse, et nimetatud kolmeaastase paralleelse kehtivusaja möödumisel tunnistatakse siseriiklikud korrad pärast komisjoni uue delegeeritud õigusakti jõustumist kehtetuks. (5) Neli aastat pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise tähtaega peaks komisjon, võttes arvesse direktiivi eesmärke, vaatama läbi selle kohaldamise ja reguleerimisala ning hindama, kas ühtlustatud liidu lähenemisviis on põhjustanud suuremaid jätkuvaid turuhäireid, ning kas käesolev direktiiv annab tulemusi siseturu ja ühtsete konkurentsitingimuste põhimõtete elluviimisel. (6) Käesoleva direktiivi reguleerimisala peaks piirduma üksustega, mis tegelevad AIFide valitsemise kui korrapärase äritegevusega, olgu tegemist avatud või kinniste AIFidega, sõltumata nende õiguslikust vormist ja sellest, kas nad on väärtpaberibörsil noteeritud või mitte, ning mis kaasavad mitmete investorite kapitali, et investeerida see kapital vastavalt kindlaks määratud investeerimispoliitikale kõnealuste investorite kasuks. (7) Perekondlike investeerimisinstrumentide sarnaseid investeerimisettevõtteid, mis tegelevad investorite eravara investeerimisega ilma väliskapitali kaasamata, ei tuleks lugeda AIFideks käesoleva direktiivi tähenduses. (8) Üksused, mida käesoleva direktiivi kohaselt AIFide valitsejateks ei loeta, ei kuulu käesoleva direktiivi reguleerimisalasse. Järelikult ei peaks käesolevat direktiivi kohaldama valdusettevõtjate suhtes käesoleva direktiivi tähenduses. Samas ei tohiks selle reguleerimisalast välja jätta börsivälise kapitali investeerimisfondide valitsejaid ega neid AIFide valitsejaid, kelle valitsetavate AIFide aktsiatega kaubeldakse reguleeritud turul. Lisaks ei peaks käesolevat direktiivi kohaldama pensionifondide valitsemise, töötajate kaasamis- või kogumiskavade, riigiüleste institutsioonide, riikide keskpankade, keskvalitsuste, piirkondlike ja kohalike omavalitsuste, sotsiaalkindlustus- ja pensionisüsteeme toetavaid fonde valitsevate organite või institutsioonide, spetsiaalsete väärtpaberistamisinstrumentide ega kindlustuslepingute ja ühisettevõtete suhtes. (9) Investeerimisühingutelt, millele on antud tegevusluba vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivile 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta), ( 5 ) ning krediidiasutustelt, millele on antud tegevusluba vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivile 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta) ( 6 ) ei tuleks nõuda käesoleva direktiivi kohast tegevusluba investeerimisteenuste osutamiseks, näiteks AIFide individuaalsete investeerimisportfellide haldamiseks. Samas peaksid investeerimisühingud saama AIFide osakuid või aktsiaid liidu investoritele otseselt või kaudselt pakkuda või neisse paigutada ainult juhul, kui neid osakuid või aktsiaid saab turustada vastavalt käesolevale direktiivile. Käesoleva direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmisel tuleks liikmesriikidel võtta arvesse kõnealuse nõude regulatiivset eesmärki ning neil tuleks tagada, et kolmandas riigis asuvad investeerimisühingud, kes asjaomase siseriikliku õiguse kohaselt võivad osutada AIFidega seotud investeerimisteenuseid, kuuluvad samuti selle nõude kohaldamisalasse. AIFidega seotud investeerimisteenuste osutamine kõnealuste ühingute poolt ei tohiks põhjustada käesoleva direktiivi nõuete de facto eiramist seeläbi, et AIFi valitseja muutub fiktiivseks äriühinguks hoolimata sellest, kas AIFi valitseja on asutatud liidus või kolmandas riigis. (10) Käesoleva direktiiviga AIFe ei reguleerita. Seega peaks olema jätkuvalt võimalik reguleerida AIFe ja teostada nende üle järelevalvet siseriiklikul tasandil. Oleks ebaproportsionaalne reguleerida liidu tasandil AIFide valitsejate poolt valitsetavate AIFide portfellide struktuuri või koostist ning oleks keeruline tagada sellist laiaulatuslikku ühtlustamist, kuna AIFide valitsejad valitsevad väga eri tüüpi AIFe. Seepärast ei piirata käesoleva direktiiviga liikmesriikide õigust kehtestada või jätkuvalt kohaldada siseriiklikke nõudeid nende territooriumil asutatud AIFide suhtes. Asjaolu, et liikmesriik võib oma territooriumil asuvate AIFide suhtes kehtestada täiendavaid nõudeid võrreldes muudes liikmesriikides kohaldatavate nõuetega, ei tohiks piirata teises liikmesriigis käesoleva direktiivi kohaselt tegevusloa saanud AIFi valitseja õigust turustada liidus kutselistele investoritele teatavaid AIFe, mis asuvad väljaspool liikmesriiki, kes on kõnealused täiendavad nõuded kehtestanud, ja millele seetõttu nimetatud täiendavaid nõudeid ei kohaldata. (11) Käesoleva direktiivi mitmete sätetega kohustatakse AIFide valitsejaid tagama selliste nõuete järgimist, mille eest nad mõnede fondistruktuuride puhul ei ole vastutavad. Sellekohaseks näiteks võib tuua fondistruktuurid, mille puhul vastutab depositooriumi määramise eest AIF või tema nimel tegutsev muu üksus. Sellistel juhtudel ei ole AIFi valitsejal lõplikku kontrolli selle üle, kas depositoorium on tegelikult määratud, välja arvatud juhul, kui AIFi valitsetakse siseselt. Kuna käesoleva direktiiviga AIFe ei reguleerita, ei saa sellega ka neile kehtestada depositooriumi määramise kohustust. Kui AIFi valitseja ei suuda tagada, et AIF või selle nimel tegutsev muu üksus täidab kohaldatavaid nõudeid, peaksid pädevad asutused nõudma, et AIFi valitseja võtab vajalikud meetmed olukorra parandamiseks. Kui sellistest meetmetest hoolimata nõudeid jätkuvalt ei täideta ja kui tegemist on ELi AIFi valitsejaga või ELi AIFi valitseva tegevusloa saanud kolmanda riigi AIFi valitsejaga, peaks asjaomase AIFi valitseja tagasi astuma. Kui AIFi valitseja seda ei tee, siis peaksid tema päritoluliikmesriigi pädevad asutused nõudma tema tagasiastumist ning kõnealust AIFi ei tohiks liidus enam turustada. Sama keeldu peaks kohaldama ka tegevusloa saanud kolmandate riikide AIFide valitsejate suhtes, kes turustavad liidus kolmandate riikide AIFe. (12) Kui ei ole selgelt määratud teisiti, tähistab käesoleva direktiivi viide AIFi investorite huvidele mitte investorite individuaalseid huve, vaid üksnes nende kui AIFi investeerijate huve. (13) Kui käesolevas direktiivis sätestatud eranditest ja piirangutest ei tulene teisiti, peaks käesolevat direktiivi kohaldama kõigi ELi AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad ELi või kolmandate riikide AIFe, sõltumata sellest, kas neid fonde turustatakse liidus või mitte, ELi AIFe valitsevate kolmanda riigi AIFide valitsejate suhtes, sõltumata sellest, kas neid fonde turustatakse liidus või mitte, ning liidus ELi või kolmandate riikide AIFe turustavate kolmandate riikide AIFide valitsejate suhtes. (14) Käesolevas direktiivis sätestatakse nõuded selle kohta, kuidas AIFide valitsejad peaksid valitsema nende vastutusalasse kuuluvaid AIFe. Kolmandate riikide AIFide valitsejate puhul puudutab see vaid ELi AIFide ja teiste selliste AIFide valitsemist, mille osakuid või aktsiaid turustatakse ka kutselistele investoritele liidus. (15) Käesoleva direktiivi kohaselt ELi AIFi valitsejale tegevusloa andmine puudutab nimetatud AIFi valitseja päritoluliikmesriigis asuva ELi AIFi valitsemist. Täiendavatest teavitamisnõuetest sõltuvalt hõlmab see ka ELi AIFide, mida valitsevad ELi AIFide valitsejad, turustamist kutselistele investoritele liidus ning nende ELi AIFide valitsemist, mille asukoht on liikmesriigis, mis ei ole AIFi valitseja päritoluliikmesriik. Käesoleva direktiiviga nähakse ette ka tingimused, mille kohaselt tegevusloa saanud ELi AIFide valitsejad võivad liidus turustada kutselistele investoritele kolmandate riikide AIFe, ja tingimused, mille kohaselt kolmandate riikide AIFide valitsejad võivad saada tegevusloa valitseda ELi AIFe ja/või Euroopa tegevusloa alusel turustada AIFe kutselistele investoritele liidus. Üleminekuperioodina kavandataval ajal võiks liikmesriikidel olla võimalik lubada ELi AIFide valitsejatel turustada kolmandate riikide AIFe üksnes nende territooriumil ja/või lubada kolmandate riikide AIFide valitsejatel valitseda ELi AIFe ja/või turustada AIFe üksnes nende territooriumil kutselistele investoritele, tingimusel et järgitakse siseriiklikku õigust ja teatavaid käesolevas direktiivis sätestatud miinimumtingimusi. (16) Käesolevat direktiivi ei peaks kohaldama AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad selliseid AIFe, mille ainsateks investoriteks on nad ise, nende ema- või tütarettevõtjad või nende emaettevõtja teised tütarettevõtjad ning juhul, kui need investorid ei ole ise AIFid. (17) Lisaks nähakse käesoleva direktiiviga ette vähem range režiim nende AIFide valitsejate suhtes, kelle valitsetavate AIFide kogumaht jääb alla 100 miljoni euro künnist või kes valitsevad üksnes finantsvõimenduseta AIFe ja ei anna investoritele viie aasta jooksul tagasivõtmise õigust, kui nende valitsetavate AIFide kogumaht jääb alla 500 miljoni euro künnist. Kuigi asjaomaste AIFide valitsejate tegevus eraldiseisvalt ei mõjuta tõenäoliselt oluliselt finantsstabiilsust, on võimalik, et summaarselt võib nende tegevus põhjustada süsteemseid riske. Seetõttu ei peaks asjaomastelt AIFide valitsejatelt nõudma täieliku tegevusloa taotlemist, vaid enda päritoluliikmesriigis registreerimist ning muu hulgas peaksid nad ka esitama pädevatele asutustele asjaomase teabe enda poolt kaubeldavate peamiste instrumentide kohta ning nende poolt valitsetavate AIFide peamiste riskide ja olulisemate riskikontsentratsioonide kohta. Käesolevas direktiivis ette nähtud õigustest kasusaamiseks peaks siiski olema lubatud käsitada nimetatud väiksemaid AIFide valitsejaid AIFide valitsejatena, kelle suhtes kohaldatakse käesoleva direktiiviga ette nähtud osalemisvõimaluse menetlust. Nimetatud erand ei peaks piirama liikmesriikide võimalust kehtestada rangemaid nõudeid neile AIFide valitsejatele, kes ei ole osalemisvõimalust kasutanud. (18) Ükski ELi AIFi valitseja ei tohiks valitseda ja/või turustada liidus kutselistele investoritele ELi AIFe, välja arvatud juhul, kui tal on käesoleva direktiivi kohaselt saadud tegevusluba. Käesoleva direktiivi kohaselt tegevusloa saanud AIFi valitseja peaks alati vastama käesolevas direktiivis kehtestatud tegevusloa andmise tingimustele. (19) Kohe, kui käesolev direktiiv seda võimaldab, tuleks selle kohaselt anda tegevusluba ka kolmandate riikide AIFide valitsejatele, kes kavatsevad valitseda ELi AIFe ja/või liidus tegevusloa alusel turustada AIFe, samuti ELi AIFide valitsejatele, kes kavatsevad liidus tegevusloa alusel turustada kolmandate riikide AIFe. Vähemalt üleminekuperioodil peaks liikmesriigil olema võimalik lubada ka kolmandate riikide AIFide valitsejatel turustada AIFe kõnealuses liikmesriigis ning lubada ELi AIFide valitsejatel turustada kolmandate riikide AIFe kõnealuses liikmesriigis, tingimusel et järgitakse käesolevas direktiivis sätestatud miinimumtingimusi. (20) Sõltuvalt nende õiguslikust vormist peaks saama AIFe valitseda väliselt või siseselt. AIFe tuleks lugeda siseselt valitsetavaks, kui valitsemisülesandeid täidab AIFi juhtorgan või mõni muu sisemine organ. Kui AIFi õiguslik vorm võimaldab sisest valitsemist ning kui selle juhtorgan otsustab välist AIFi valitsejat mitte nimetada, on AIF ka AIFi valitseja ja peaks seetõttu täitma kõiki käesoleva direktiivi kohaselt AIFide valitsejatele kehtivaid nõudeid ning saama vastava tegevusloa. AIFi valitsejana toimival siseselt valitsetaval AIFil ei tohiks aga lubada tegutseda teiste AIFide välise valitsejana. AIFi tuleks lugeda väliselt valitsetavaks, kui AIF on oma valitsejaks nimetanud või keegi on tema nimel valitsejaks nimetanud välise juriidilise isiku, kes selle tulemusel vastutab AIFi valitsemise eest. Kui konkreetse AIFi valitsemiseks on nimetatud väline AIFi valitseja, ei tuleks seda käsitada kõnealuse AIFi valitseja poolt väärtpaberiportfellide haldamise teenuste osutamisena direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 9 tähenduses, vaid hoopis käesoleva direktiivi kohaselt teostatava ühisportfelli haldusena. (21) AIFide valitsemine peaks tähendama vähemalt investeeringute valitsemise teenuste osutamist. Käesoleva direktiivi kohaselt määratud üksikul AIFi valitsejal ei tohiks kunagi lubada osutada portfellihaldust, ilma et ta osutaks ka riskijuhtimist või vastupidi. Vastavalt käesolevas direktiivis kehtestatud tingimustele ei tohiks samas tegevusloa saanud AIFi valitsejat keelata osalemast ka AIFi haldamises ja turustamises või AIFi varadega seotud tegevustes. AIFi välisel valitsejal ei tohiks keelata investorite volituste alusel, kliendikeskselt ja diskretsionaarselt osutada investeerimisportfellide haldamise teenuseid, kaasa arvatud pensionifondide portfellid ja tööandjapensioni kogumisasutuste portfellid, mis on hõlmatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. juuni 2003. aasta direktiiviga 2003/41/EÜ (tööandjapensioni kogumisasutuste tegevuse ja järelevalve kohta), ( 7 ) või osutada investeerimisalase nõustamise kõrvalteenuseid; lisaks ei tohiks tal olla keelatud hoida ja hallata ühisinvesteerimisettevõtjate osakuid ning võtta vastu ja edastada korraldusi. Vastavalt direktiivi 2009/65/EÜ kohasele tegevusloale tuleks AIFi välisel valitsejal lubada valitseda eurofonde. (22) Tuleb tagada range juhtimiskontroll AIFide valitsejate tegevuse üle. AIFide valitsejaid tuleks juhtida ja nende tegevust korraldada nii, et võimalikult vähendada huvide konflikte. Käesoleva direktiiviga kehtestatud korralduslikud nõuded ei tohiks piirata selliste süsteemide ja kontrollide kohaldamist, mis on siseriikliku õigusega kehtestatud AIFi valitsejas või tema nimel töötavate isikute registreerimiseks. (23) Selleks et tagada AIFide valitsejate poolt AIFide valitsemise järjepidevus ja korrapärasus ning katta AIFide valitsejate riskid seoses kutsealase vastutusega kõigi nende tegevuste puhul, kaasa arvatud AIFide valitsemine volituse alusel, tuleb kehtestada miinimumkapitali nõuded. AIFide valitsejad peaksid saama vabalt valida, kas katta kutsealase vastutusega seotud võimalikud riskid täiendavate omavahendite või asjakohase kutsekindlustusega. (24) Et vähendada halvasti kavandatud tasustamissüsteemide võimalikku negatiivset mõju usaldusväärsele riskijuhtimisele ja üksikisikute riskikäitumise kontrollimisele, tuleks AIFide valitsejatele panna selge kohustus kehtestada selliste töötajate kategooriate suhtes, kelle ametialane tegevus mõjutab oluliselt nende valitsetavate AIFide riskiprofiile, usaldusväärse ja tõhusa riskijuhtimisega kooskõlas olev tasustamispoliitika ja -tavad ning neid rakendada. Sellised töötajatekategooriad peaksid hõlmama vähemalt tippjuhte, riskide võtjaid, kontrollifunktsioonide täitjaid ja kõiki töötajaid, kelle summaarne töötasu paigutab nad kõrgema astme juhtkonna ja riskide võtjatega samasse palgavahemikku. (25) Tasustamispoliitika põhimõtetes tuleks tunnistada, et AIFide valitsejad võivad kohaldada kõnealuseid poliitikaid erinevalt, sõltuvalt nende enda ja nende valitsetavate AIFide suurusest, oma sisekorraldusest ning oma tegevuse olemusest, ulatusest ja keerukusest. (26) Komisjoni 30. aprilli 2009. aasta soovituses 2009/384/EÜ (palgapoliitika kohta finantsteenuste sektoris) ( 8 ) sätestatud usaldusväärset tasustamispoliitikat käsitlevad põhimõtted on käesoleva direktiivi põhimõtetega kooskõlas ja täiendavaid neid. (27) Et edendada tasustamispoliitika ja -tavade hindamisega seotud järelevalvetegevuse ühtlustamist, peaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1095/2010 ( 9 ) asutatud Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve) tagama AIFide valitsejate sektoris usaldusväärse tasustamispoliitika suuniste olemasolu. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1093/2010 ( 10 ) asutatud Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve) peaks aitama tal kõnealuseid suuniseid välja töötada. (28) Tasustamist käsitlevad sätted ei tohiks piirata aluslepingutega, eriti ELi toimimise lepingu artikli 153 lõikega 5 tagatud põhiõiguste täielikku teostamist, siseriiklikke lepingu- ja tööõiguse üldpõhimõtteid, kohaldatavaid õigusakte seoses aktsionäride õiguste ja osalusega ning asjaomase asutuse haldus- ja järelevalveüksuste üldiste kohustustega, samuti vajaduse korral tööturu osapoolte õigust sõlmida ja jõustada kollektiivlepinguid vastavalt siseriiklikule õigusele ja tavadele. (29) Investorite huvide kaitseks on esmatähtis hinnata varasid usaldusväärselt ja objektiivselt. AIFide valitsejad kasutavad varade hindamisel eri meetodeid ja süsteeme vastavalt varadele, millesse nad peamiselt investeerivad, ja turgudele, kus nad tegutsevad. Kõnealuseid erinevusi tuleks tunnistada, kuid samas tuleks siiski nõuda, et AIFide valitsejad viiksid kõigil juhtudel läbi hindamismenetluse, mille tulemuseks on AIFide varade nõuetekohane hindamine. Varade hindamise ning varade puhasväärtuse arvutamise protsess ei tohiks funktsionaalselt sõltuda AIFi valitseja portfellihaldusest ja tasustamispoliitikast ning muud meetmed peaksid tagama huvide konfliktide ennetamise ja töötajate lubamatu mõjutamise vältimise. Teatavatel tingimustel peaks AIFide valitsejad saama määrata hindamise teostamiseks välishindaja. (30) Rangete tingimuste ja piirangute täitmise korral (sh objektiivsete põhjuste olemasolul) peaks AIFi valitsejal olema võimalik delegeerida mõningate oma ülesannete enda nimel täitmine vastavalt käesolevale direktiivile, et suurendada oma äritegevuse tõhusust. Samadel tingimustel peaks olema lubatud ka edasidelegeerimine. AIFide valitsejad peaksid siiski alati jääma vastutavaks delegeeritud ülesannete nõuetekohase täitmise ja käesoleva direktiivi järgimise eest. (31) AIFide valitsejate ülesannete delegeerimisele kehtestatud rangeid piiranguid ja tingimusi tuleks kohaldada I lisas sätestatud valitsemisülesannete delegeerimisele. Tugiülesannete, näiteks AIFi valitseja valitsemisülesannetega seoses teostatavate haldus- ja tehniliste ülesannete delegeerimisele ei peaks käesolevas direktiivis sätestatud eripiirangud ja tingimused kehtima. (32) Hiljutised arengud viitavad hädavajadusele lahutada varade hoidmise ja valitsemisega seotud ülesanded ning eraldada investorite varad valitseja varadest. Kuigi AIFide valitsejad valitsevad AIFe, kasutades muu hulgas varade hoidmiseks erinevaid ärimudeleid ja korda, on väga oluline, et määratakse AIFi valitsejast eraldiseisev depositoorium, mis täidab AIFi suhtes depositooriumi ülesandeid. (33) Depositooriumi määramist ja ülesandeid reguleerivaid käesoleva direktiivi sätteid peaks kohaldama kõigi AIFide valitsejate poolt käesoleva direktiivi kohaselt valitsetavate AIFide ja seega kõigi AIFi ärimudelite suhtes. Neid peaks siiski kohandama vastavalt eri ärimudelite erisustele. Mõne ärimudeli korral on teatavad depositooriumi ülesanded asjakohasemad kui teiste korral, sõltuvalt sellest, mis liiki varadesse AIF investeerib ja millised ülesanded nende varadega seonduvad. (34) AIFide puhul, mis ei saa viie aasta jooksul pärast algse investeeringu tegemist kasutada tagasivõtmise õigust ja mis oma keskse investeerimispoliitika tõttu üldjuhul ei investeeri varadesse, mida tuleb hoida vastavalt käesolevale direktiivile, või investeerivad üldjuhul emitentidesse või börsil noteerimata äriühingutesse, et võimaluse korral omandada kontrolli selliste ettevõtete (näiteks börsivälise kapitali, riskikapitali- ja kinnisvarafondid) üle vastavalt käesolevale direktiivile, peaks liikmesriikidel olema võimalik lubada määrata depositooriumi ülesannete täitmiseks notar, jurist, registripidaja või muu üksus. Sellisel juhul peaks depositooriumi ülesanded kuuluma kutse- või äritegevuse hulka, mille suhtes kohaldatakse määratud üksusele õigusaktiga kehtestatud kohustusliku ametialase registreerimise nõuet või ametialast käitumist käsitlevaid õigusnorme või ametialase käitumise reegleid ja et ta suudab pakkuda piisavaid finants- ja ametialaseid tagatisi selle kohta, et ta on suuteline tõhusalt täitma asjaomaseid depositooriumi ülesandeid ning sellest tulenevaid kohustusi. Siinjuures arvestatakse praegust tegevuspraktikat teatavate kinniste fondide puhul. Siiski peaks hoidmisülesande tähtsust arvestades kõigi teiste AIFide depositoorium olema kas krediidiasutus, investeerimisühing või muu direktiivi 2009/65/EÜ kohaselt lubatud üksus. Ainult kolmandate riikide AIFide puhul võiks depositoorium olla ka krediidiasutus või mis tahes käesolevas põhjenduses osutatuga samalaadne üksus, tingimusel et tema suhtes kohaldatavad usaldatavusnormatiivid ja tema üle teostatav järelevalve on liidu õigusega samaväärse mõjuga ja et neid jõustatakse tulemuslikult. (35) Depositooriumi registrijärgne asukoht või filiaal peaks asuma AIFiga samas riigis. Kolmanda riigi AIFi depositooriumi asukoht võiks olla samas kolmandas riigis vaid teatavate lisatingimuste täitmise korral. Delegeeritud õigusaktidega kehtestatud kriteeriumide alusel peaks komisjonil olema õigus võtta vastu rakendusmeetmeid, milles kinnitatakse, et kolmanda riigi usaldatavusnormatiivid ja järelevalve on liidu õigusega samaväärse mõjuga ja neid jõustatakse tulemuslikult. Lisaks peaks kohaldama määruse (EL) nr 1095/2010 artiklis 19 sätestatud vahendusmenetlust, kui pädevad asutused on muude lisatingimuste korrektse kohaldamise küsimuses eriarvamusel. Teise variandina võiks kolmanda riigi AIFi depositoorium asuda seda AIFi valitseva AIFi valitseja päritoluliikmesriigis või viidatavas liikmesriigis. (36) Komisjoni kutsutakse üles uurima võimalust esitada asjakohase horisontaalse seadusandliku akti ettepanek, mis täpsustaks depositooriumi kohustusi ja vastutust ning reguleeriks ühes liikmesriigis asuva depositooriumi õigust pakkuda oma teenuseid mõnes teises liikmesriigis. (37) Depositoorium peaks vastutama AIFi rahavoogude nõuetekohase järelevalve ning eelkõige selle tagamise eest, et AIFile või tema nimel tegutsevale AIFi valitsejale kuuluvat investeerimisraha ja sularaha kajastatakse nõuetekohaselt kontodel, mis avatakse kas AIFi nimel, AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel või AIFi nimel tegutseva depositooriumi nimel. Samuti peaks depositoorium vastutama AIFi varade hoidmise, sealhulgas depositooriumi raamatupidamises avatud finantsinstrumentide kontole kantavate finantsinstrumentide ja kõigi selliste finantsinstrumentide hoidmise eest, mida saab depositooriumile füüsiliselt üle anda, ning AIFi või tema nimel tegutseva AIFi valitseja kõigi muude varade omandiõiguse tõendamise eest. Investorite raha sularahakontodele kandmise tagamisel peaks depositoorium võtma arvesse komisjoni 10. augusti 2006. aasta direktiivi (millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ seoses investeerimisühingute suhtes kohaldatavate organisatsiooniliste nõuete ja tegutsemistingimustega ning nimetatud direktiivi jaoks määratletud mõistetega) ( 11 ) artiklis 16 sätestatud põhimõtteid. (38) Depositoorium peaks tegutsema ausalt, õiglaselt, professionaalselt, sõltumatult ja AIFi või selle investorite huvides. (39) Depositooriumil peaks olema võimalik delegeerida varade hoidmine kolmandale isikule, kes võib omakorda selle ülesande edasi delegeerida. Delegeerimine ja edasidelegeerimine peaksid siiski olema objektiivselt põhjendatud ja tuleks kohaldada rangeid nõudeid delegeeritud ülesande täitmiseks volitatud kolmanda isiku sobivuse ning kõnealuse kolmanda isiku valimisel, määramisel ja läbivaatamisel depositooriumi poolt rakendatava piisava vilumuse, ettevaatuse ja hoolikuse suhtes. (40) Kolmandal isikul, kellele varade hoidmine delegeeritakse, peaks olema võimalik kanda mitme AIFi varad kollektiivsele alajaotustega kontole (nn omnibus-konto). (41) Kui varade hoidmine usaldatakse väärtpaberiarveldussüsteemi korraldajale, kes on määratud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 1998. aasta direktiivile 98/26/EÜ (arvelduse lõplikkuse kohta makse- ja väärtpaberi-arveldussüsteemides), ( 12 ) või kui sarnaste teenuste osutamine usaldatakse kolmandate riikide väärtpaberiarveldussüsteemidele, ei peaks seda lugema hoidmisülesande delegeerimiseks. (42) Depositooriumi ülesannete delegeerimisele kehtestatud ranged piirangud ja tingimused peaksid kehtima tema kui depositooriumi spetsiifiliste ülesannete delegeerimisel, nimelt järelevalve rahavoogude üle, varade hoidmine ja järelevalveülesanded. Depositooriumi ülesannetega seotud tugiülesannete, näiteks depositooriumi ülesannete hulka kuuluvate haldus- ja tehniliste ülesannete delegeerimisele käesolevas direktiivis sätestatud eripiirangud ja tingimused ei kehti. (43) Käesolevas direktiivis arvestatakse ka asjaoluga, et paljud AIFid ja eriti riskifondid kasutavad praegu peamaaklerit. Käesoleva direktiiviga tagatakse AIFidele võimalus jätkuvalt kasutada peamaaklereid. Peamaakleri võib aga depositooriumiks määrata ainult tingimusel, et tema kui depositooriumi ülesanded on peamaakleri ülesannetest funktsionaalselt ja hierarhiliselt lahutatud ning võimalikud huvide konfliktid on nõuetekohaselt välja selgitatud, juhitud ja AIFi investoritele teatavaks tehtud, kuna peamaaklerid tegutsevad AIFi vastaspoolena ega saa seetõttu tegutseda AIFi huvides, nagu seda nõutakse depositooriumilt. Depositooriumid peaksid saama delegeerida varade hoidmise ülesandeid kas ühele või mitmele peamaaklerile või muudele kolmandatele isikutele. Lisaks delegeeritud varade hoidmise ülesandele tuleks peamaakleritel lubada osutada AIFile peamaakleri teenuseid. Nimetatud peamaakleri teenused ei peaks kuuluma delegeerimiskokkuleppesse. (44) Depositoorium peaks kandma vastutust AIFi valitseja, AIFi ja investorite kahjude eest. Käesolevas direktiivis eristatakse hoitavate finantsinstrumentide kaotust ja muid kahjusid. Muude kui hoitavate finantsinstrumentide kaotuse puhul peaks depositoorium kandma vastutust tahtluse või hooletuse korral. Kui depositoorium tegeleb varade hoidmisega ja kõnealused varad lähevad kaduma, peaks ta selle eest vastutust kandma, välja arvatud juhul, kui ta suudab tõendada, et kadumamineku põhjustasid välised sündmused, mille üle tal puudub mõistlik kontrollivõimalus ning mille tagajärgi ei oleks olnud võimalik vältida, vaatamata kõigile pingutustele nende ärahoidmiseks. Sellega seoses ei tohiks depositooriumil olla võimalik tugineda vastutusest hoidumise eesmärgil oma siseolukorrale, näiteks töötaja toime pandud pettusele. (45) Kui depositoorium delegeerib varade hoidmise ülesande edasi ja kolmanda isiku poolt hoitavad varad lähevad kaduma, peaks depositoorium selle eest vastutust kandma. Kui aga depositooriumil selgesõnaliselt lubatakse vastutusest vabaneda, kandes vastutuse üle kõnealusele kolmandale isikule depositooriumi ja AIFi või vajaduse korral AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja vahel sõlmitud kirjaliku lepinguga, milles vastutusest vabastamist objektiivselt põhjendatakse, ning asjaomast kolmandat isikut saab tema ja depositooriumi vahel sõlmitud lepingu põhjal pidada kaotuse eest vastutavaks, peaks depositooriumil olema võimalik vastutusest vabaneda, kui ta suudab tõendada, et ta on tegutsenud piisava vilumuse, ettevaatuse ja hoolikusega ja et delegeerimisel kehtivaid erinõudeid on täidetud. Kolmandale isikule vastutuse lepingulise ülekandmise nõude kehtestamisega soovitakse käesolevas direktiivis siduda selline leping välismõjudega, pannes asjaomase kolmanda isiku hoitavate finantsinstrumentide kadumamineku korral vahetult vastutama AIFi või AIFi investorite ees. (46) Kui kolmanda riigi õiguse kohaselt peab finantsinstrumente hoidma kohalik üksus ja depositooriumi delegeerimisnõudeid rahuldavad kohalikud üksused puuduvad, võiks depositoorium vastutusest vabaneda järgmistel tingimustel: asjaomase AIFi tingimused või põhikiri võimaldavad selgesõnaliselt sellist vastutusest vabastamist, investoreid teavitati enne investeeringu tegemist nõuetekohaselt vastustusest vabastamisest ja seda õigustavatest asjaoludest, AIF või tema nimel tegutsev AIFi valitseja soovitas depositooriumil delegeerida selliste finantsinstrumentide hoidmine kohalikule üksusele, depositooriumi ja AIFi või tema nimel tegutseva AIFi valitseja vahel on sõlmitud kirjalik leping, milles lubatakse selgesõnaliselt sellist vastutusest vabastamist, ning depositooriumi ja kolmanda isiku vahel on sõlmitud kirjalik leping, millega depositooriumi kohustused antakse selgesõnaliselt üle sellele kolmandale isikule ning finantsinstrumentide kadumamineku korral võimaldatakse AIFil või tema nimel tegutseval AIFi valitsejal esitada nõue nimetatud kolmandale isikule või lasta depositooriumil nende nimel selline nõue esitada. (47) Käesoleva direktiiviga ei tohiks piirata võimalust võtta tulevikus mis tahes õiguslikke meetmeid seoses direktiivis 2009/65/EÜ sätestatud depositooriumiga, kuna eurofondid ja AIFid erinevad nii oma investeerimisstrateegiate kui ka sihtrühmaks olevate investorite poolest. (48) AIFi valitseja peaks tegema kättesaadavaks iga enda valitsetava ELi AIFi ja iga liidus turustatava AIFi aastaaruande iga majandusaasta kohta hiljemalt kuus kuud pärast majandusaasta lõppu vastavalt käesolevale direktiivile. Nimetatud kuuekuuline tähtaeg ei piira liikmesriikide õigust kehtestada lühemat tähtaega. (49) Võttes arvesse, et AIFide valitsejatel on võimalik kasutada finantsvõimendust ja teatavatel tingimustel põhjustada süsteemset riski või turuhäireid, tuleks kehtestada erinõuded finantsvõimendust kasutavate AIFide valitsejate suhtes. Kõnealuste riskide kindlakstegemiseks, jälgimiseks ja maandamiseks vajalikku teavet ei ole liidus järjepidevalt kogutud, samuti ei ole seda jagatud liikmesriikide vahel, et teha kindlaks liidu finantsturgude stabiilsust ohustavate riskide võimalikke allikaid. Sellise olukorra parandamiseks tuleks kohaldada erinõudeid nende AIFide valitsejate suhtes, kes kasutavad AIFi tasandil suurt finantsvõimendust. Selliseid AIFide valitsejaid tuleks kohustada avaldama teavet kasutatud finantsvõimenduse üldise taseme kohta, selle jagunemise kohta raha või väärtpaberite laenamisest tuleneva võimenduse ja tuletisinstrumentide omamisest tuleneva võimenduse vahel, varade korduva kasutamise ja AIFi finantsvõimenduse peamiste allikate kohta. Pädevate asutuste kogutud teavet tuleks jagada teiste liidu asutustega, Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvega ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga, mis on loodud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrusega (EL) nr 1092/2010 (finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta), ( 13 ) et hõlbustada ühist analüüsi AIFide valitsejate poolt valitsetavates AIFides kasutatava finantsvõimenduse mõju kohta liidu finantssüsteemile, samuti ühise lahenduse leidmist. Kui AIFi valitseja poolt valitsetav AIF võib kujutada endast krediidiasutusele või teises liikmesriigis asuvale muule süsteemselt olulisele asutusele olulist ohuallikat, tuleks ka see teave edastada pädevatele asutustele. (50) AIFi valitseja poolt valitsetavate AIFide suhtes finantsvõimenduse kasutamisega võetud riskide nõuetekohase hindamise tagamiseks peaks AIFi valitseja tõendama, et iga valitsetava AIFi finantsvõimenduse piirangud on mõistlikul tasemel, ja seda, kuidas ta igal ajal neist piirangutest kinni peab. Finantssüsteemi stabiilsuse ja terviklikkuse võimaliku ohustamise korral peaks AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatel asutustel olema võimalik kehtestada piirangud finantsvõimendusele, mida AIFi valitseja saab tema valitsetavate AIFide suhtes kasutada. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu peaks kõigist sellistest meetmetest teavitama. (51) Samuti peetakse vajalikuks lasta Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvel määrata, võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitusi, kas AIFi valitseja või selliste valitsejate kontserni kasutatav finantsvõimendus ohustab tõsiselt finantssüsteemi stabiilsust ja terviklikkust, ning nõustada pädevaid asutusi võetavate parandusmeetmete valimisel. (52) Tuleb tagada, et AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused, äriühingud, kelle üle AIFi valitseja valitsetav AIF omab kontrolli, ja selliste äriühingute töötajad saaksid teavet, mida on kõnealustel äriühingutel vaja, et hinnata, kuidas selline kontroll mõjutab nende olukorda. (53) Kui AIFide valitsejad valitsevad AIFe, mis omavad kontrolli emitendi üle, kelle osakutega on lubatud kaubelda reguleeritud turul, tuleks teave avaldada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivile 2004/25/EÜ (ülevõtmispakkumiste kohta) ( 14 ) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta direktiivile 2004/109/EÜ (läbipaistvuse nõuete ühtlustamise kohta teabele, mis kuulub avaldamisele emitentide kohta, kelle väärtpaberid on lubatud reguleeritud turul kauplemisele) ( 15 ). Tuleks kohaldada erinõudeid AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad AIFe, mis omavad kontrolli väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu üle. Kontrollitava äriühinguga seotud läbipaistvuse tagamiseks tuleks kohaldada tõhustatud läbipaistvus-, avalikustamis- ja aruandlusnõudeid. Lisaks tuleks asjakohaste AIFide aastaaruandeid täiendada andmetega kontrollitava äriühingu kohta või lisada selline täiendav teave kontrollitava äriühingu aastaaruandesse. Selline teave tuleks teha kättesaadavaks äriühingu töötajate usaldusisikutele, või nende puudumisel töötajatele endile, ning asjaomase AIFi investoritele. (54) Teatavate äriühingute töötajate teavitamise nõuet kohaldatakse juhul, kui AIF omandab kooskõlas käesoleva direktiiviga kontrolli selliste äriühingute üle. Enamikul juhtudel AIFi valitsejal siiski ei ole kontrolli AIFi üle, välja arvatud juhul, kui tegemist on siseselt juhitava AIFiga. Lisaks puudub äriühinguõiguse üldpõhimõtete kohaselt vahetu seos äriühingu aktsionäride ja töötajate usaldusisikute või nende puudumisel töötajatele endi vahel. Seetõttu ei saa käesoleva direktiiviga äriühingu aktsionärile või selle valitsejale, nimelt AIFile ja AIFi valitsejale otseselt kehtestada äriühingu töötajate usaldusisikute või nende puudumisel töötajate endi teavitamise nõuet. Käesoleva direktiiviga tuleks kehtestada töötajate usaldusisikute või nende puudumisel töötajate endi teavitamise nõudega seoses asjaomasele AIFi valitsejale kohustus teha kõik võimalik tagamaks, et asjaomase äriühingu juhatus avaldaks käesoleva direktiivi nõuete kohaselt asjaomase teabe äriühingu töötajate usaldusisikutele või nende puudumisel töötajatele endile. (55) Komisjoni kutsutakse üles uurima vajadust ja võimalust muuta käesoleva direktiiviga sätestatud üldiseid teavitamis- ja avalikustamisnõudeid, mida kohaldatakse kontrolli omamise korral väärtpaberibörsil noteerimata ettevõtete või emitentide üle, sõltumata sellest, millise investoriga on tegemist. (56) Kui AIFi valitseja valitseb ühte või mitut AIFi, mis omandab kontrolli börsil noteerimata äriühingu üle, peaks AIFi valitseja andma oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teavet omandamise rahastamise kohta. Kõnealust kohustust esitada teavet rahastamise kohta tuleks kohaldada ka juhul, kui AIFi valitseja valitseb AIFi, mis omandab kontrolli emitendi üle, kelle osakutega on lubatud kaubelda reguleeritud turul. (57) Kui AIFi valitseja valitseb ühte või mitut AIFi, mis omandab kontrolli börsil noteerimata äriühingu või emitendi üle, siis 24 kuu jooksul AIFi poolt äriühingus kontrolli omandamisest ei tohiks ta esiteks hõlbustada või toetada tulude jaotamist, kapitali vähendamist, aktsiate tagasivõtmist ja/või äriühingupoolset oma aktsiate omandamist vastavalt käesolevale direktiivile või anda selleks juhiseid; teiseks, juhul kui AIFi valitseja on volitatud äriühingu juhtorganite koosolekutel hääletama AIFi nimel, ei tohiks ta hääletada tulude jaotamise, kapitali vähendamise, aktsiate tagasivõtmise ja/või äriühingupoolse oma aktsiate omandamise poolt vastavalt käesolevale direktiivile; ning kolmandaks peaks ta tegema kõik, et takistada tulude jaotamist, kapitali vähendamist, aktsiate tagasivõtmist ja/või äriühingupoolset oma aktsiate omandamist vastavalt käesolevale direktiivile. Käesoleva direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmisel tuleks liikmesriikidel võtta arvesse käesoleva direktiivi V peatüki 2. jao sätteid ning sellega seoses arvestada vajadusega tagada võrdsed konkurentsitingimused nii ELi kui ka kolmandate riikide AIFidele, kui nad omandavad kontrolli liidus asuvate äriühingute üle. (58) Börsil noteerimata äriühingu või emitendi üle kontrolli omandamisel kehtivate teavitamis- ja avalikustamisnõuete ning varade realiseerimise vastaste erikaitsemeetmete suhtes peaks kehtima üldine erand, mis puudutab kontrolli väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ja kinnisvara omandamiseks, valdamiseks ja haldamiseks loodud eriotstarbeliste finantsinstrumentide üle. Lisaks ei peaks nende nõuete eesmärk olema omandiõigust puudutava teabe avalikustamine, mis seaks AIFi valitseja halvemasse olukorda võrreldes teiste võimalike konkurentidega (näiteks riiklikud investeerimisfondid või konkurendid, kelle soov võib olla saadud teabe abil sundida sihtmärgiks võetud äriühingut tegevust lõpetama). Seetõttu tuleks teavitamise ja teabe avalikustamise kohustuse kohaldamisel arvestada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/14/EÜ (millega kehtestatakse töötajate teavitamise ja nõustamise üldraamistik Euroopa Ühenduses) ( 16 ) ning direktiividega 2004/25/EÜ ja 2004/109/EÜ kehtestatud konfidentsiaalset teavet käsitlevate tingimuste ja piirangutega. See tähendab liikmesriikide jaoks vajadust ette näha, et siseriiklikust õigusest tulenevaid tingimusi ja piiranguid arvestades ei ole töötajate usaldusisikutel ja neid abistavatel isikutel õigust edastada töötajatele ja kolmandatele isikutele teavet, mis on neile selgesõnaliselt ja ettevõtja õiguspäraseid huve arvestades teatavaks tehtud konfidentsiaalselt. Liikmesriikidel peaks siiski olema võimalik lubada töötajate usaldusisikutel ja neid abistavatel isikutel edastada konfidentsiaalset teavet töötajatele ja kolmandatele isikutele, kes on kohustatud hoidma seda konfidentsiaalsena. Liikmesriigid peaksid tagama, et asjaomased AIFide valitsejad ei nõuaks juhatuselt töötajate usaldusisikutele või nende puudumisel töötajatele endile sellise teabe esitamist, mis objektiivsete kriteeriumide järgi võiks oma olemuselt asjaosaliste äriühingute tegutsemist tõsiselt kahjustada või nende huve riivata. Teavitamis- ja avalikustamisnõuete ning varade realiseerimise vastaste erikaitsemeetmete kohaldamine ei tohiks ka piirata liikmesriikide vastu võetud rangemate eeskirjade kohaldamist. (59) Käesoleva direktiiviga kehtestatakse ka tingimused, mille kohaselt võivad ELi AIFide valitsejad turustada liidus kutselistele investoritele ELi AIFide osakuid või aktsiaid. ELi AIFide valitsejate selline turustustegevus peaks olema lubatud ainult niivõrd, kuivõrd AIFi valitsejad täidavad käesolevat direktiivi ja turustavad kooskõlas Euroopa tegevusloaga, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sätestatud künnistest allapoole jäävate AIFide valitsejate poolt AIFide turustamist. Liikmesriikidel peaks olema võimalik lubada sellistest künnistest allapoole jäävate AIFide valitsejate poolt AIFide turustamist vastavalt siseriiklikele õigusnormidele. (60) AIFi osakuid või aktsiaid peaks olema võimalik liidus reguleeritud turul noteerida või kolmandate isikute poolt konkreetses liikmesriigis AIFi valitseja nimel müügiks pakkuda või paigutada ainult juhul, kui asjaomast AIFi valitseval AIFi valitsejal on luba AIFi osakuid või aktsiaid kõnealuses liikmesriigis turustada. AIFide turustamist investoritele liidus võib reguleerida ka muu liikmesriikide ja liidu õigus, näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiiv 2003/71/EÜ (väärtpaberite üldsusele pakkumisel või kauplemisele lubamisel avaldatava prospekti kohta) ( 17 ) ja direktiiv 2004/39/EÜ. (61) Praegu valitsevad paljud ELi AIFide valitsejad kolmandate riikide AIFe. Tegevusloaga ELi AIFide valitsejatel on kohane lubada valitseda kolmandate riikide AIFe ilma neid liidus turustamata, kehtestamata neile seejuures käesolevas direktiivis sätestatud rangeid depositooriuminõudeid ja aastaaruandega seotud nõudeid, kuna viimased on mõeldud liidu investorite kaitseks. (62) Pärast komisjoni vastu võetud asjakohase delegeeritud õigusakti jõustumist, mis toimub (võttes arvesse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuandeid) põhimõtteliselt kaks aastat pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise tähtpäeva, tuleks tegevusloaga ELi AIFide valitsejatel, kes kavatsevad oma päritoluliikmesriigis ja/või teistes liikmesriikides kutselistele investoritele turustada kolmanda riigi AIFe, lubada seda teha Euroopa tegevusloa olemasolul ja tingimusel, et nad järgivad käesolevat direktiivi. Kõnealuse õiguse kasutamisele tuleks kohaldada teavitamiskorda ja kolmanda riigi AIFi riigiga seotud tingimusi. (63) Üleminekuperioodil, mis lõpetatakse (võttes arvesse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuannet) põhimõtteliselt kolm aastat pärast delegeeritud õigusaktiga kolmandate riikide AIFide valitsejatele Euroopa tegevusloa kehtestamist, võib asjaomane liikmesriik anda ELi AIFide valitsejatele, kes kavatsevad mõnes liikmesriigis turustada kolmanda riigi AIFe, kuid kellel puudub Euroopa tegevusluba, anda selleks loa, kuid üksnes tingimusel, et nad järgivad käesolevat direktiivi (v.a depositooriuminõuded). Sellised ELi AIFide valitsejad peaksid siiski tagama ühe või mitme üksuse nimetamise depositooriumi kohustuste täitmiseks. Samuti tuleks tagada süsteemsete riskide kontrollimiseks rahvusvahelistele standarditele vastavate asjakohaste koostöökokkulepete sõlmimine AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevate asutuste ning kolmanda riigi AIFi riigi järelevalveasutuste vahel, et tagada tõhus teabevahetus, mis võimaldab AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatel asutustel täita oma käesolevast direktiivist tulenevaid ülesandeid. Koostöökokkuleppeid ei tohiks kasutada kolmanda riigi AIFide liikmesriigis turustamise takistamiseks. Lisaks ei tohiks rahapesu ja terrorismi rahastamise vastane töökond olla kandnud kolmandat riiki, kus on kolmanda riigi AIFi asukoht, rahapesu ja terrorismi rahastamise vastasest koostööst keelduvate riikide ja territooriumide nimekirja. (64) Pärast komisjoni vastu võetud asjakohase delegeeritud õigusakti jõustumist, mis toimub (võttes arvesse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuannet) põhimõtteliselt kaks aastat pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise tähtpäeva, peaks käesoleva direktiivi aluspõhimõtteks olema, et kolmanda riigi AIFi valitseja peaks saama kasutada käesolevast direktiivist tulenevaid õigusi (näiteks Euroopa tegevusloa olemasolul turustada kogu liidus AIFi osakuid või aktsiaid), tingimusel et ta järgib käesolevat direktiivi. See peaks tagama ELi ja kolmandate riikide AIFide valitsejatele võrdsed konkurentsitingimused. Selleks nähakse käesoleva direktiiviga kolmanda riigi AIFide valitsejatele ette tegevusluba, mis hakkab kehtima pärast komisjoni asjakohase delegeeritud õigusakti jõustumist. Tagamaks sellise vastavusnõude jõustamist, peaksid liikmesriikide pädevad asutused nõudma vastavust käesolevale direktiivile. Selliste kolmanda riigi AIFide valitsejate jaoks peaks pädevateks järelevalveasutusteks olema käesolevas direktiivis määratletud viidatava liikmesriigi pädevad asutused. (65) Seetõttu, kui kolmanda riigi AIFi valitseja kavatseb liidus valitseda ELi AIFe ja/või Euroopa tegevusloaga turustada AIFe, tuleks talt nõuda ka käesoleva direktiivi täitmist, nii et tal oleksid samasugused kohustused nagu ELi AIFi valitsejal. Väga erandlikel juhtudel, kui ja sellises ulatuses nagu käesoleva direktiivi mingi sätte täitmine läheb vastuollu kolmanda riigi AIFi valitseja ja/või, sõltuvalt olukorrast, liidus turustatava kolmanda riigi AIFi suhtes kehtiva õigusega, peaks olema võimalik vabastada kolmanda riigi AIFi valitseja käesoleva direktiivi asjaomase sätte täitmisest, kui ta suudab tõendada, et käesoleva direktiivi kõnealuse sätte täitmist ei ole võimalik ühitada kolmanda riigi AIFi valitseja või liidus turustatava kolmanda riigi AIFi suhtes kehtiva õigusega teatava sättega, et kolmanda riigi AIFi valitseja või kolmanda riigi AIFi suhtes kehtiv õigus sätestab samaväärse eeskirja, millel on samasugune regulatiivne eesmärk ja mis pakub asjaomase AIFi investoritele samasugust kaitset ning et kolmanda riigi AIFi valitseja või kolmanda riigi AIF täidab nimetatud samaväärset eeskirja. (66) Lisaks peaks kolmanda riigi AIFi valitseja, kes kavatseb liidus valitseda ELi AIFe ja/või Euroopa tegevusloaga turustada AIFe, järgima tegevusloa taotlemise erikorda ja täitma teatavaid kolmanda riigi AIFi valitseja või sõltuvalt olukorrast kolmanda riigi AIFi riiki puudutavaid erinõudeid. (67) Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve peaks andma nõu viidatava liikmesriigi valiku ning vajadusel erandi tegemise küsimuses seoses samaväärse eeskirja sobivusega. Viidatava liikmesriigi pädevate asutuste ja AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevate asutuste vahelise teabevahetuse suhtes tuleks kohaldada erinõudeid. Lisaks peaks kohaldama määruse (EL) nr 1095/2010 artiklis 19 sätestatud vahendusmenetlust juhul, kui liikmesriikide pädevate asutuste vahel tekivad erimeelsused viidatava liikmesriigi määramisel, käesoleva direktiivi ja kolmanda riigi samaväärsete eeskirjade täitmise kokkusobimatuse korral erandite tegemisel ning kolmanda riigi AIFi valitseja või vajaduse korral kolmanda riigi AIFi riigi suhtes kehtivate erinõuete täitmise hindamisel. (68) Vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 30 peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve kord aastas koostama vastastikuse eksperdihinnangu pädevate asutuste järelevalvetegevuse kohta seoses kolmanda riigi AIFide valitsejatele tegevusloa andmise ja nende üle teostatava järelevalvega, et täiendavalt suurendada järelevalvetulemuste sidusust. (69) Üleminekuperioodil, mis lõpetatakse (võttes arvesse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuannet) põhimõtteliselt kolm aastat pärast delegeeritud õigusaktiga kolmanda riigi AIFide valitsejate suhtes Euroopa tegevusloa kehtestamist, võiksid asjaomased liikmesriigid kolmanda riigi AIFi valitsejatele, kes kavatsevad mõnes liikmesriigis turustada kolmanda riigi AIFe, kuid kellel puudub Euroopa tegevusluba, anda selleks loa, kuid üksnes teatavate miinimumnõuete täitmisel. Kõnealuste kolmanda riigi AIFide valitsejate suhtes tuleks kohaldada investoritele teabe avaldamise eeskirju, mis on vähemalt samaväärsed nendega, mida kohaldatakse ELi AIFe valitsevate ELi AIFi valitsejate suhtes. Süsteemsete riskide järelevalve hõlbustamiseks peaksid kõnealuste kolmanda riigi AIFide valitsejate suhtes kehtima ka aruandekohustus selle liikmesriigi pädevate asutuste ees, kus AIFe turustatakse. Seega peaksid sellised AIFide valitsejad täitma käesolevas direktiivis sätestatud läbipaistvusnõudeid ja kohustusi AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad AIFe, mis omandavad kontrolli väärtpaberibörsil noteerimata äriühingutes ja emitentides. Lisaks tuleks süsteemsete riskide kontrollimiseks sõlmida rahvusvahelistele standarditele vastavad asjakohased koostöökokkulepped, mis hõlmavad pädevaid asutusi liikmesriikides, kus AIFe turustatakse, ja kui see on asjakohane, asjaomaste ELi AIFide pädevaid asutusi ja järelevalveasutusi kolmandas riigis, kus on kolmanda riigi AIFi valitseja asukoht, ning kui see on asjakohane, järelevalveasutusi kolmandas riigis, kus on kolmanda riigi AIF asukoht, et tagada tõhus teabevahetus, mis võimaldab asjaomaste liikmesriikide pädevatel asutustel täita nende käesolevast direktiivist tulenevaid ülesandeid. Koostöökokkuleppeid ei tohiks kasutada kolmanda riigi fondide liikmesriigis turustamise takistamiseks. Viimaks, rahapesu ja terrorismi rahastamise vastane töökond ei tohiks olla kandnud kolmandat riiki, kus on kolmanda riigi AIFi valitseja või kolmanda riigi AIFi asukoht, rahapesu ja terrorismi rahastamise vastasest koostööst keelduvate riikide ja territooriumide nimekirja. (70) Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada praegust olukorda, kus liidus asuv kutseline investor võib omal algatusel investeerida AIFi, sõltumata AIFi valitseja ja/või AIFi asukohast. (71) Liikmesriikidel peaks olema võimalik lubada oma territooriumil AIFide valitsejatel turustada jaeinvestoritele kõiki või teatud liiki nende valitsetavaid AIFe. Kui liikmesriik lubab turustada teatud liiki AIFe, peaks ta igal üksikjuhtumil eraldi hindama seda, kas konkreetset AIFi võib pidada seda liiki fondiks, mida võib tema territooriumil turustada jaeinvestoritele. Ilma et see piiraks muude liidu õigusaktide kohaldamist, peaks liikmesriikidel olema võimalik sellistel juhtudel jaeinvestoritele turustamise eeltingimusena kehtestada AIFidele ja nende valitsejatele rangemaid nõudeid võrreldes nõuetega, mida kohaldatakse nende territooriumil kutselistele investoritele turustatavate AIFide suhtes, olenemata sellest, kas AIFi turustatakse riigi sees või piiriüleselt. Kui liikmesriik lubab oma territooriumil turustada AIFi jaeinvestoritele, tuleks seda võimaldada sõltumata sellest, millises liikmesriigis asub AIFi valitsev AIFi valitseja, ning liikmesriigid ei tohiks kehtestada rangemaid või täiendavaid nõudeid teises liikmesriigis asuvate ja piiriüleselt turustatavate ELi AIFide suhtes võrreldes siseriiklikult turustatavate AIFidega. Lisaks peaksid AIFide valitsejad, direktiivi 2004/39/EÜ kohaselt tegevusloa saanud investeerimisühingud ning direktiivi 2006/48/EÜ kohaselt tegevusloa saanud krediidiasutused, kes osutavad jaeklientidele investeerimisteenuseid, arvesse võtma kõiki täiendavaid nõudeid, kui nad hindavad konkreetse jaekliendi puhul teatava AIFi sobivust või asjakohasust või hindavad, kas tegemist on lihtfinantsinstrumendiga või mitte. (72) Tuleb täpsustada käesoleva direktiivi rakendamise eest vastutavate pädevate asutuste õigusi ja kohustusi ning tugevdada mehhanisme, millega tagatakse tulemuslik piiriülene järelevalvealane koostöö. Teatud tingimustel peaks AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatel asutustel olema võimalik võtta otseseid meetmeid, et teha järelevalvet nende vastutusalasse kuuluvate õigusnormide täitmise üle. Muude õigusnormide osas peaksid vastuvõtjaliikmesriikide pädevad asutused teatavatel tingimustel saama taotleda päritoluliikmesriigi pädevatelt asutustelt meetmete võtmist, ja sekkuda, kui viimased seda ei tee. (73) Käesoleva direktiiviga nähakse ette Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve kui üldise kooskõlastaja roll, ning võimalus korraldada tema eesistumisel siduvaid vahendusmenetlusi pädevate asutuste vaheliste erimeelsuste lahendamiseks. (74) Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve peaks koostama regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud nende koostöökokkulepete sisu kohta, mis tuleb sõlmida AIFi valitseja päritoluliikmesriigi või viidatava liikmesriigi ning kolmanda riigi asjaomaste järelevalveasutuste vahel, samuti teabevahetusmenetluste kohta. Regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud peaksid tagama, et kooskõlas kõnealuste koostöökokkulepetega esitatakse nii päritolu- kui ka vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele asutustele kogu vajalik teave, mis võimaldab neil täita nende käesolevast direktiivist tulenevat järelevalve- ja uurimisalast pädevust. Lisaks peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve hõlbustama koostöökokkulepete sõlmimist ja vastavate läbirääkimiste korraldamist. Näiteks võiks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve oma vastavast rollist tulenevalt välja töötada koostöökokkulepete standardvormi. (75) Liikmesriigid peaksid kehtestama eeskirjad käesoleva määruse sätete rikkumise eest kohaldatavate karistuste kohta ja tagama nende rakendamise. Kõnealused karistused peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. (76) Käesolevas direktiivis tunnustatakse põhiõigusi ning järgitakse eelkõige ELi toimimise lepingus ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid, eelkõige ELi toimimise lepingu artiklis 16 ja ELi põhiõiguste harta artiklis 8 sätestatud õigust isikuandmete kaitsele. Igasugune teabevahetus ja teabe edastamine pädevate asutuste vahel peaks toimuma kooskõlas isikuandmete edastamise eeskirjadega, mis on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiviga 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ning selliste andmete vaba liikumise kohta) ( 18 ). Igasugune teabevahetus ja teabe edastamine Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poolt peaks toimuma kooskõlas isikuandmete edastamise eeskirjadega, mis on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta), ( 19 ) mida tuleks täiel määral kohaldada isikuandmete töötlemisel käesoleva direktiivi tähenduses. (77) Selleks et tagada käesoleva direktiivi rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011 (millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes) ( 20 ). (78) Komisjonil peaks olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, kui see on käesolevas direktiivis sõnaselgelt ette nähtud. Eelkõige tuleks komisjonile anda õigus täpsustada käesolevas direktiivis määratletud finantsvõimenduse viise, sealhulgas asjaomase AIFi kontrolli all olevaid kolmandaid isikuid hõlmavaid finants- ja/või õiguslikke struktuure, mis on spetsiaalselt loodud selleks, et otseselt või kaudselt tekitada finantsvõimendust AIFi tasandil. See tähendab, eelkõige börsivälise kapitali ja riskikapitali investeerimisfondide puhul, et portfelli kuuluva äriühingu tasandil eksisteerivat finantsvõimendust ei kavatseta sellistele finants- või õiguslikele struktuuridele viitamisel arvesse võtta. (79) Delegeeritud õigusaktid tuleks vastu võtta ka selleks, et täpsustada, kuidas arvutada vähem range režiimi künniseid ning kuidas käsitada AIFide valitsejaid, kelle valitsetavate varade (sealhulgas finantsvõimenduse kasutamise teel omandatud varade) kogumaht kalendriaasta sees aeg-ajalt ületab käesolevas direktiivis sätestatud asjakohase künnise ja/või jääb sellest allapoole, et määrata süsteemsete riskide üle tulemusliku järelevalve teostamiseks allapoole künnist jäävatele AIFi valitsejatele registreerimiskohustus ja teavitamiskohustus ning kohustus teavitada asjakohaseid pädevaid asutusi, kui nad enam ei vasta vähem range režiimi kohaldamise tingimustele. (80) Delegeeritud õigusaktid tuleks vastu võtta ka selleks, et täpsustada finantsvõimenduse viisid, sealhulgas kõik asjaomase AIFi kontrolli all olevaid kolmandaid isikuid hõlmavad õiguslikud ja/või finantsstruktuurid, ning finantsvõimenduse arvutamise viisid. Veel tuleks delegeeritud õigusaktidega määratleda, millised riskid tuleb katta täiendavate omavahendite või kutsekindlustusega; tingimused, mille alusel määratakse kindlaks täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse katte nõuetekohasus; ning täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse katte jooksva kohandamise meetod. Delegeeritud õigusaktid tuleks vastu võtta, et täpsustada kriteeriumeid, mida pädevad asutused kasutavad hindamaks, kas AIFi valitseja täidab oma äritegevusega seotud kohustusi; kohustust tegutseda valitsetava AIFi või selle investorite ning turu ühtsuse huvides; kohustust omada ja tulemuslikult kasutada nõuetekohaseks äritegevuseks vajalikke vahendeid ja meetodeid; kohustust võtta mõistlikkuse piires kõik meetmed huvide konfliktide vältimiseks ja kui neid ei ole võimalik vältida, siis need tuvastada, neid juhtida ja jälgida ning vajaduse korral avalikustada, et huvide konfliktid ei saaks kahjustada AIFi ja selle investorite huve, ning tagamaks oma valitsetava AIFi õiglast kohtlemist; kohustust täita kõiki tema äritegevust reguleerivaid nõudeid, et kõigiti edendada enda poolt valitsetava AIFi või selle investorite parimaid huve ja turu ühtsust; ning kohustust kohelda kõiki AIFi investoreid õiglaselt. (81) Samuti tuleks vastuvõetavate delegeeritud õigusaktidega täpsustada, mis liiki huvide konflikte peavad AIFide valitsejad tuvastama, ning milliseid struktuure ning organisatsioonilisi ja haldusmenetlusi puudutavaid mõistlikke samme peaks AIFi valitseja astuma huvide konfliktide ennetamiseks, juhtimiseks, kontrollimiseks ja avalikustamiseks. Delegeeritud õigusakte tuleks vastu võtta ka selleks, et täpsustada järgmist: milliseid riskijuhtimisfunktsioone kasutada; kui sageli riskijuhtimissüsteemi läbi vaadata; kuidas riskijuhtimisfunktsioone funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldada tegevusüksustest, sealhulgas portfellihaldusest; milliseid konkreetseid kaitsemeetmeid kasutada huvide konfliktide ärahoidmiseks ning milliseid riskijuhtimisnõudeid tuleb AIFi valitsejal kasutada. Lisaks tuleks vastu võtta delegeeritud õigusaktid, millega määratletakse AIFi valitsejate kasutatavad likviidsuse juhtimise süsteemid ning menetlused investeerimisstrateegia ühildamiseks likviidsusprofiili ja tagasivõtmispoliitikaga. Delegeeritud õigusaktid tuleks vastu võtta ka selleks, et täpsustada nõudeid, mida väärtpaberistatud instrumentide algne väljastaja, tehingu korraldaja või algne laenuandja peavad täitma, et AIFide valitsejad võiksid investeerida sellistesse instrumentidesse, mis on emiteeritud pärast 1. jaanuari 2011. (82) Lisaks tuleks vastu võtta delegeeritud õigusaktid, et täpsustada nõudeid, mida AIFide valitsejad peavad sellistesse väärtpaberistatud instrumentidesse investeerimisel täitma; määrata juhtimis- ja raamatupidamiskord, elektroonilise andmetöötluse kontrollimise ja kaitsemeetmete kasutamise kord ning piisavad sisekontrollimehhanismid; kehtestada kord AIFi varade nõuetekohaseks hindamiseks ning osaku või aktsia puhasväärtuse arvutamiseks; näidata, milliseid ametialaseid tagatisi peab välishindaja suutma pakkuda, ja kui sageli tuleks avatud AIFide hindamist läbi viia. (83) Delegeeritud õigusaktidega tuleks ka täpsustada AIFi valitseja ülesannete delegeerimise tingimused ning millistel tingimustel on AIFi valitseja delegeerinud oma ülesandeid sellisel määral, et ta ise muutub fiktiivseks äriühinguks, keda ei saa enam käsitada AIFi valitsejana. Depositooriumide osas tuleks delegeeritud õigusaktidega määrata: kriteeriumid selle hindamiseks, et usaldatavusnormatiivide täitmise reguleerimine ja järelevalve kolmandas riigis, kus on depositooriumi asukoht, vastab liidu õigusele ning et seda jõustatakse tulemuslikult; standardlepingus fikseeritavad üksikasjad; depositooriumi ülesannete täitmise tingimused, sealhulgas määratleda, mis liiki finantsinstrumente depositoorium peaks hoidma, mis tingimustel ta võib hoida keskdepositooriumis registreeritud finantsinstrumente ning mis tingimustel võib ta hoida nimelistena emiteeritud ja emitendi või registripidaja registreeritud finantsinstrumente; depositooriumide hoolsuskohustused; eraldamiskohustus; mis olukorras ja millistel tingimustel loetakse hoitavad finantsinstrumendid kaduma läinuks; mida lugeda välissündmusteks, mille üle asjaosalisel puudub kontroll ja mille tagajärjed oleksid olnud vältimatud vaatamata kõigile mõistlikele pingutustele nende ärahoidmiseks; ning millistes oludes ja mis tingimustel on olemas objektiivne põhjus asjaosalise vastutusest vabastamiseks. Delegeeritud õigusaktid tuleks vastu võtta, et täpsustada sellise aastaaruande sisu, mille AIFi valitseja peab iga valitsetava AIFi kohta kättesaadavaks tegema, ning määrata kindlaks kõnealuse AIFi valitseja kohustused seoses investoritele teabe avaldamisega ja pädevatele asutustele aruannete esitamisega ning selle sagedusega. (84) Samuti tuleks delegeeritud õigusaktidega määrata kindlaks, mida lugeda oluliseks finantsvõimenduseks ja milliste põhimõtete alusel peaksid pädevad asutused kaaluma AIFi valitseja kasutada võidavale finantsvõimendusele piirangute seadmist. Delegeeritud õigusaktidega tuleks määrata kindlaks kolmandate riikide AIFi valitsejate ja/või kolmandate riikide AIFidega koostöö tegemise kord, et kujundada ühtne raamistik, mis hõlbustaks selliste koostöösidemete loomist kolmandate riikidega. Samuti peaks delegeeritud õigusaktidega määrama kindlaks, millise sisuga teavet AIFide valitsejate kohta pädevad asutused omavahel vahetavad ning millist teavet esitatakse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele. (85) Sõltuvalt Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve vastavast nõuandest ja käesolevas direktiivis sätestatud kriteeriumidest tuleks vastu võtta ka delegeeritud õigusakt, mille eesmärk on laiendada Euroopa tegevusluba neile ELi AIFide valitsejatele, kes turustavad liidus kolmandate riikide AIFe, ning liidus AIFe valitsevatele ja/või turustavatele kolmandate riikide AIFide valitsejatele, ning tuleks vastu võtta ka eraldi delegeeritud õigusakt, millega lõpetatakse siseriiklike erainvesteeringute kordade kohaldamine. (86) Euroopa Parlament ja nõukogu peaksid saama esitada delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid kolme kuu jooksul alates õigusakti teatavakstegemisest. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võidaks seda ajavahemikku tõsiste kahtluste korral pikendada kolme kuu võrra. Samuti peaks olema võimalik, et Euroopa Parlament ja nõukogu teavitavad teisi institutsioone oma kavatsusest vastuväiteid mitte esitada. Selline delegeeritud õigusaktide varajane heakskiitmine on eriti oluline siis, kui tuleb järgida tähtaegu, näiteks selleks, et liikmesriigid saaksid vajaduse korral delegeeritud õigusaktid üle võtta käesolevas direktiivis ette nähtud üleminekuperioodi jooksul. (87) Lissaboni lepingu vastu võtnud valitsustevahelise konverentsi lõppaktile lisatud deklaratsioonis Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290 kohta võttis konverents teadmiseks komisjoni kavatsuse konsulteerida finantsteenuste valdkonna delegeeritud õigusaktide eelnõude koostamisel liikmesriikide määratud asjatundjatega vastavalt oma väljakujunenud tavale. (88) Kaks aastat pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise tähtpäeva peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve avaldama oma arvamuse sel ajal kehtiva Euroopa tegevusloa ja siseriiklike erainvesteeringute kordade toimimise kohta. Lisaks peaks ta andma nõu Euroopa tegevusloa laiendamise kohta liidus kolmandate riikide AIFe turustavatele ELi AIFide valitsejatele ja liidus AIFe valitsevatele ja/või turustavatele kolmandate riikide AIFide valitsejatele. Kolme kuu jooksul pärast Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve arvamuse ja nõuande saamist ning võttes arvesse käesolevas direktiivis loetletud kriteeriume ja direktiivi eesmärke, muu hulgas seoses siseturu, investorite kaitse ja süsteemsete riskide tulemusliku järelevalvega, peaks komisjon võtma vastu delegeeritud õigusakti, milles määratakse kuupäev, millest alates hakatakse kõigis liikmesriikides kohaldama käesolevas direktiivis Euroopa tegevusloa laiendamise kohta sätestatud eeskirju. (89) 2009. aasta aprillis Londonis toimunud tippkohtumisel leppisid G20 juhid kokku selles, et riskifondid või nende valitsejad tuleks registreerida ja nõuda neilt pidevat asjakohase teabe esitamist reguleerijatele või järelevalveasutustele. Nad tuleks allutada kontrollile, mis tagab, et nende riskijuhtimise tase on piisav. 2010. aasta juunis Torontos kinnitasid G20 juhid oma otsustavust ning lisaks kohustusid kiirendama riskifondide läbipaistvuse ja regulatiivse järelevalve parandamisele suunatud jõuliste meetmete rakendamist rahvusvaheliselt järjekindlal ja mittediskrimineerival viisil. G20 eesmärkide toetamiseks avaldas Rahvusvaheline Väärtpaberijärelevalve Organisatsioon 2009. aasta juunis riskifondide järelevalve kõrgetasemelised põhimõtted, et suunata selles valdkonnas rahvusvaheliselt kooskõlastatud regulatsioonide väljatöötamist. 16. septembril 2010 leppis Euroopa Ülemkogu kokku selles, et Euroopa peab edendama oma huve ja väärtusi otsustavamalt, vastastikkuse ja vastastikuse kasu põhimõtete alusel ning liidu välissuhete kontekstis, ning astuma samme muu hulgas selleks, et tagada Euroopa ettevõtlusele parem turulepääs ja süvendada reguleerimisalast koostööd peamiste kaubanduspartneritega. Komisjon püüab tagada vastavate kohustuste samasugust täitmist liidu rahvusvaheliste partnerite poolt. (90) Kolm aastat pärast delegeeritud õigusakti jõustumist, mille kohaselt kõigi AIFide valitsejate suhtes hakatakse kohaldama Euroopa tegevusluba, peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve avaldama oma arvamuse sel ajal kehtiva Euroopa tegevusloa ja siseriiklike erainvesteeringute kordade toimimise kohta. Lisaks peaks ta andma nõu kõnealuste siseriiklike kordade kehtetuks tunnistamise kohta. Kolme kuu jooksul pärast Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve arvamuse ja nõuande saamist ning võttes arvesse käesolevas direktiivis loetletud kriteeriume ja eesmärke, muu hulgas seoses siseturu, investorite kaitse ja süsteemsete riskide tulemusliku järelevalvega, peaks komisjon võtma vastu delegeeritud õigusakti, milles määratakse kuupäev, millest alates tuleks kõigis liikmesriikides tunnistada kehtetuks käesolevas direktiivis osutatud siseriiklikud korrad. (91) Neli aastat pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise tähtpäeva peaks komisjon alustama avalike konsultatsioonide ja pädevate asutustega läbi viidud arutelude põhjal käesoleva direktiivi kohaldamise ja reguleerimisala läbivaatamist. Läbivaatamisel tuleks analüüsida käesoleva direktiivi kohaldamisel saadud kogemusi, selle mõju investoritele, AIFidele või nende valitsejatele nii liidu piires kui ka liidust väljaspool, seda, mil määral on käesolev direktiiv täitnud oma eesmärgid, ning vajaduse korral teha ettepanekuid selle muutmiseks. Läbivaatamisel tuleks anda üldine ülevaade käesolevas direktiivis kehtestatud eeskirjade toimimisest ja nende kohaldamisel saadud kogemustest. Komisjon peaks läbivaatamisel käsitlema Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve ja liidu pädevate asutuste rolli kõigi käesoleva direktiivi kontekstis liidu turgudel tegutsevate AIFide valitsejate üle tulemusliku järelevalve tagamisel ning muu hulgas kooskõlas määrusega (EL) nr 1095/2010 Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele täiendavate järelevalvekohustuste panemist seoses kolmandate riikide AIFide valitsejatele tegevuslubade andmise ja nende üle järelevalve teostamisega. Seejuures peaks komisjon hindama Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele selliste ülesannete panemisega seotud kulusid ja saadavat kasu. (92) Käesoleva direktiivi eesmärk on luua raamistik, mis võimaldab pädevatel asutustel liidus reageerida AIFide valitsejate tegevusest tuleneda võivatele riskidele ning tagada tulemuslikku järelevalvet selliste riskide üle. Tuleks luua range regulatiivne ja järelevalveraamistik, mis ei jäta finantsregulatsiooni mingeid tühikuid. Sellega seoses viidatakse kehtivatele hoolsuskohustuse nõuetele, mida kohaldatakse kutselistele investoritele nende suhtes kehtivate asjakohaste õigusaktide alusel. Lisaks kutsutakse komisjoni üles vaatama läbi ka kutseliste investorite suhtes kehtivad asjaomased õigusaktid ning hindama vajadust kehtestada rangemad nõuded hoolsuskontrollile, mida peavad rakendama liidu kutselised investorid, kui nad omal algatusel investeerivad kolmandate riikide finantstoodetesse, sealhulgas näiteks kolmandate riikide AIFidesse. (93) Läbivaatamise lõppedes peaks komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, vajaduse korral koos muudatusettepanekutega, milles võetakse arvesse käesoleva direktiivi eesmärke ning ettepanekute võimalikku mõju investoritele ning nii liidu kui ka kolmandate riikide AIFidele või nende valitsejatele. (94) Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt tagada investorite kõrgetasemeline kaitse, kehtestades selleks AIFide valitsejatele tegevusloa andmist ja nende järelevalvet reguleeriva ühtse raamistiku, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, millele osutavad ka liikmesriikidepõhise kõnealuste osalejate reguleerimise ja järelevalve puudused, ja seetõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. (95) Direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1060/2009 (reitinguagentuuride kohta) ( 21 ) ja määrust (EL) nr 1095/2010 tuleks seetõttu vastavalt muuta, ning arvestades järgmist: ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:







I

PEATÜKK

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Sisu

Käesoleva direktiiviga kehtestatakse liidus alternatiivseid investeerimisfonde (AIFid) valitsevatele ja/või turustavatele AIFide valitsejatele tegevusloa andmist, nende tegevust ja läbipaistvust käsitlevad eeskirjad.

Artikkel 2

Reguleerimisala

1. Kui käesoleva artikli lõikest 3 ja artiklist 3 ei tulene teisiti, kohaldatakse käesolevat direktiivi järgmiste üksuste suhtes:

a) ELi AIFide valitsejad, kes valitsevad ühte või mitut AIFi, olenemata sellest, kas tegemist on ELi või kolmanda riigi AIFidega;

b) kolmandate riikide AIFide valitsejad, kes valitsevad ühte või mitut ELi AIFi, ning

c) kolmandate riikide AIFide valitsejad, kes turustavad liidus ühte või mitut AIFi, olenemata sellest, kas tegemist on ELi või kolmanda riigi AIFidega.

2. Lõike 1 kohaldamisel ei ole oluline:

a) kas AIF on avatud või kinnine fond;

b) kas AIF on asutatud vastavalt õigusaktidele lepingulise-, usaldusfondi- või põhikirja omava äriühinguna või on tal mingi muu õiguslik vorm;

c) milline on AIFi valitseja õiguslik struktuur.

3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmiste üksuste suhtes:

a) valdusettevõtjad;

b) tööandjapensioni kogumisasutused, mida reguleeritakse direktiiviga 2003/41/EÜ, sealhulgas vajaduse korral kõnealuse direktiivi artikli 2 lõikes 1 osutatud tegevusloa saanud üksused, mis vastutavad selliste asutuste valitsemise eest ja tegutsevad nende nimel, või sama direktiivi artikli 19 lõike 1 kohaselt nimetatud investeerimisjuhid, kes ei valitse AIFi;

c) riigiülesed institutsioonid, nagu Euroopa Keskpank, Euroopa Investeerimispank, Euroopa Investeerimisfond, Euroopa arenguvaldkonna finantseerimise asutused ja kahepoolsed arengupangad, Maailmapank, Rahvusvaheline Valuutafond ning muud riigiülesed institutsioonid ja samalaadsed rahvusvahelised organisatsioonid, juhul kui sellised institutsioonid või organisatsioonid valitsevad AIFe ning need AIFid tegutsevad avalikes huvides;

d) riikide keskpangad;

e) keskvalitsused, piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused ning asutused või muud institutsioonid, mis valitsevad sotsiaalkindlustus- ja pensionisüsteeme toetavaid fonde;

f) töötajate kaasamis- või kogumiskavad;

g) eriotstarbelised väärtpaberistamisüksused.

4. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid selle tagamiseks, et lõikes 1 osutatud AIFide valitsejad täidavad alati käesoleva direktiivi nõudeid.

Artikkel 3

Erandid

1. Käesolevat direktiivi ei kohaldata AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad ühte või mitut AIFi, mille ainsateks investoriteks on AIFide valitsejad või nende ema- või tütarettevõtjad või nende emaettevõtja teised tütarettevõtjad ning tingimusel, et ükski kõnealune investor ei ole ise AIF.

2. Ilma et see piiraks artikli 46 kohaldamist, kohaldatakse käesoleva artikli lõikeid 3 ja 4 üksnes järgmiste AIFide valitsejate suhtes:

a) AIFi valitseja, kes otse või kaudselt sellise äriühingu kaudu, mida AIFi valitsejaga seob ühine juhtimine või kontroll või oluline otsene või kaudne osalus, haldab sellise AIFi portfelli, mille valitsetavate varade (sealhulgas kõigi finantsvõimenduse kasutamise teel omandatud varade) kogumaht ei ületa künnist 100 miljonit eurot, või

b) AIFi valitseja, kes otse või kaudselt sellise äriühingu kaudu, mida AIFi valitsejaga seob ühine juhtimine või kontroll või oluline otsene või kaudne osalus, haldab sellise AIFi portfelli, mille valitsetavate varade kogumaht ei ületa künnist 500 miljonit eurot, juhul kui AIFi portfell koosneb finantsvõimenduseta AIFidest, kusjuures viie aasta jooksul pärast igasse AIFi algse investeeringu tegemise kuupäeva ei ole võimalik kasutada tagasivõtmise õigust.

3. Liikmesriigid tagavad, et lõikes 2 osutatud AIFide valitsejad täidavad vähemalt järgmisi nõudeid:

a) kuuluvad registreerimisele päritoluliikmesriigi pädevate asutuste juures;

b) annavad registreerimisel oma päritoluriigi pädevatele asutustele enda ja oma valitsetavate AIFide identifitseerimisandmed;

c) tutvustavad registreerimisel oma päritoluriigi pädevatele asutustele oma valitsetavate AIFide investeerimisstrateegiaid;

d) teavitavad päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi korrapäraselt oma peamistest kaubeldavatest instrumentidest ning valitsetavate AIFide peamistest riskidest ja tähtsaimatest riskikontsentratsioonidest, et pädevad asutused saaksid korraldada tulemuslikku järelevalvet süsteemsete riskide üle, ning

e) teavitavad oma päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi juhul, kui nad enam ei vasta lõikes 2 osutatud tingimustele.

Käesoleva lõike ja lõike 2 kohaldamine ei takista liikmesriike kohaldamast mõne lõikes 2 osutatud AIFi valitseja suhtes rangemaid eeskirju.

Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, tagamaks et kui lõikes 2 sätestatud tingimused ei ole enam täidetud, taotleb asjaomane AIFi valitseja tegevusluba 30 kalendripäeva jooksul kooskõlas käesolevas direktiivis sätestatud asjakohaste menetlustega.

4. Lõikes 2 osutatud AIFide valitsejad saavad käesoleva direktiiviga antud õigusi kasutada vaid juhul, kui nad otsustavad taotleda käesoleva direktiivi kohast osalemisvõimalust. Kui AIFide valitsejad otsustavad osaleda, kohaldatakse nende suhtes käesolevat direktiivi täies ulatuses.

5. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega täpsustatakse lõike 4 kohaselt osalemisvõimalust kasutavate AIFide valitsejate suhtes kohaldatavaid menetlusi. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 59 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.

6. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse järgmist:

a) lõikes 2 osutatud künniste arvutamine ning nende AIFide valitsejate kohtlemine, kelle valitsetavate AIFide varade (sealhulgas finantsvõimenduse kasutamise teel omandatud varade) kogumaht sama kalendriaasta jooksul aeg-ajalt ületab käesolevas direktiivis sätestatud asjakohase künnise ja/või jääb sellest allapoole;

b) lõikes 3 sätestatud kohustus ennast registreerida ja anda teavet süsteemsete riskide tulemusliku järelevalve huvides ning

c) lõikes 3 sätestatud pädevate asutuste teavitamise kohustus.

Artikkel 4

Mõisted

1. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) „alternatiivne investeerimisfond (AIF)” – investeerimisfond, sealhulgas selle investeerimisüksus, mis: i) kaasab mitmete investorite kapitali, et investeerida see vastavalt kindlaks määratud investeerimispoliitikale kõnealuste investorite kasuks, ning ii) ei vaja tegevusluba direktiivi 2009/65/EÜ artikli 5 alusel;

b) „AIFi valitseja” – juriidiline isik, kelle korrapärane tegevus hõlmab ühe või mitme AIFi valitsemist;

c) „filiaal” – tegevuskoht, mis AIFi valitseja puhul on tema osa, mis ei ole iseseisev juriidiline isik ja mis AIFi valitseja puhul pakub teenuseid, mille osutamiseks viimasel on tegevusluba; kõiki tegevuskohti, mille teises liikmesriigis või kolmandas riigis registreeritud AIFi valitseja on ühes liikmesriigis asutanud, käsitatakse ühe filiaalina;

d) „teenitud intress” – AIFi kasumi osa, mis makstakse AIFi valitsejale tasuks AIFi valitsemise eest ning mida eristatakse AIFi kasumi osast, mille AIFi valitseja on teeninud sellesse AIFi tehtud investeeringute pealt;

e) „märkimisväärne seos” – olukord, kus vähemalt kaks füüsilist või juriidilist isikut on seotud: i) osaluse kaudu, mis tähendab otseselt või kontrollsuhte kaudu vähemalt 20 % omamist ettevõtte hääleõigusest või kapitalist, ii) kontrolli kaudu, mis tähendab ema- ja tütarettevõtte vahelist suhet vastavalt nõukogu 13. juuni 1983. aasta seitsmenda direktiivi 83/349/EMÜ (mis käsitleb konsolideeritud aastaaruandeid) ( 22 ) artiklile 1, või samasugust suhet füüsilise või juriidilise isiku ja ettevõtja vahel; käesoleva punkti tähenduses loetakse kõiki tütarettevõtjate tütarettevõtjaid samuti kõnealuste tütarettevõtjate emaettevõtja tütarettevõtjateks. Olukorda, kus kaks või rohkem füüsilist või juriidilist isikut on valitseva mõju kaudu ühe ja sama isikuga alaliselt seotud, käsitatakse samuti nimetatud isikute vahelise märkimisväärse seosena;

f) „pädevad asutused” – liikmesriikide ametiasutused, kellele on õigusaktiga tehtud ülesandeks teostada järelevalvet AIFide valitsejate üle;

g) „depositooriumiga seotud pädevad asutused” – i) direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 punktis 4 määratletud pädevad ametiasutused, kui depositoorium on vastavalt nimetatud direktiivile tegevusloa saanud krediidiasutus; ii) direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punktis 22 määratletud pädevad asutused, kui depositoorium on vastavalt nimetatud direktiivile tegevusloa saanud investeerimisühing; iii) kui depositoorium kuulub käesoleva direktiivi artikli 21 lõike 3 esimese lõigu punktis c osutatud asutuste hulka, on tema pädevateks asutusteks tema päritoluliikmesriigi asutused, kellele on õigusaktiga tehtud ülesandeks teostada järelevalvet selliste asutuste üle; iv) kui depositoorium on käesoleva direktiivi artikli 21 lõike 3 kolmandas lõigus osutatud üksus, on tema pädevateks asutusteks selle liikmesriigi asutused, kus asub tema registrijärgne asukoht, ning kellele on õigusaktiga tehtud ülesandeks teostada järelevalvet selliste üksuste üle, või ametiasutus, kes on tema suhtes kohaldatavate ametialase käitumise reeglite põhjal pädev sellist üksust registreerima või tema üle järelevalvet teostama; v) selle kolmanda riigi asjaomased pädevad asutused, kus asub depositooriumi registrijärgne asukoht, kui depositoorium määratakse kolmanda riigi AIFi depositooriumiks vastavalt käesoleva direktiivi artikli 21 lõike 5 punktile b ja ei kuulu käesoleva punkti alapunktide i kuni iv reguleerimisala alla;

h) „ELi AIFi pädevad asutused” – liikmesriikide ametiasutused, kellele on õigusaktiga tehtud ülesandeks teostada järelevalvet AIFide üle;

i) „kontroll” – direktiivi 83/349/EMÜ artiklis 1 määratletud kontroll;

j) „asukoht” – i) AIFi valitseja puhul tema registrijärgne asukoht; ii) AIFi puhul tema registreerimise või talle tegevusloa andmise koht, või registrijärgne asukoht, kui AIF ei ole registreeritud või tal puudub tegevusluba; iii) depositooriumi puhul tema registrijärgne või filiaali asukoht; iv) juriidilisest isikust seadusliku esindaja puhul tema registrijärgne või filiaali asukoht; v) füüsilisest isikust seadusliku esindaja puhul tema alaline elukoht;

k) „ELi alternatiivne investeerimisfond” – i) AIF, mis kohaldatava siseriikliku õiguse kohaselt omab tegevusluba või on registreeritud liikmesriigis, või ii) AIF, mis ei ole liikmesriigis registreeritud ega oma seal tegevusluba, kuid mille registrijärgne asukoht ja/või peakontor asub liikmesriigis;

l) „ELi AIFi valitseja” – AIFi valitseja, kelle registrijärgne asukoht asub mõnes liikmesriigis;

m) „alternatiivne investorfond” – AIF, mis: i) investeerib vähemalt 85 % oma varadest teise AIFi (alternatiivne ühisinvesteerimisfond) osakutesse või aktsiatesse või ii) investeerib vähemalt 85 % oma varadest mitmesse ühesuguse investeerimisstrateegiaga alternatiivsesse ühisinvesteerimisfondi või iii) panustab muul viisil vähemalt 85 % oma varadest ühte või mitmesse sellisesse alternatiivsesse ühisinvesteerimisfondi;

n) „finantsinstrument” – direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jaos määratletud instrument;

o) „valdusettevõtja” – ettevõtja, millel on aktsiaosalus ühes või mitmes teises ettevõtjas ning mille äritegevuse eesmärgiks on äristrateegia(te) elluviimine oma tütar- või sidusettevõtjate või osaluste kaudu nende väärtuse kasvatamiseks pikas perspektiivis ning mis on ettevõtja: i) mis tegutseb omaenda huvides ja mille aktsiatega on lubatud kaubelda reguleeritud liidu turul, või ii) mille peaeesmärk ettevõtja aastaaruande või muude ametlike dokumentide põhjal otsustades ei ole investoritele kasumi tootmine tütar- või sidusettevõtjate loovutamise teel;

p) „AIFi päritoluliikmesriik” – i) liikmesriik, kus AIF on kohaldatava siseriikliku õiguse alusel registreeritud või saanud tegevusloa, ning mitmekordse registreerimise või tegevusloa andmise korral liikmesriik, kus AIF esmakordselt registreeriti või sai tegevusloa, või ii) juhul kui AIF ei oma mõnes liikmesriigis tegevusluba ega ole seal registreeritud, siis liikmesriik, kus asub AIFi registrijärgne asukoht ja/või peakontor;

q) „AIFi valitseja päritoluliikmesriik” – liikmesriik, kus asub AIFi valitseja registrijärgne asukoht. Kolmandate riikide AIFide valitsejate puhul loetakse kõiki käesoleva direktiivi viiteid „AIFi valitseja päritoluliikmesriigile” viideteks „viidatavale liikmesriigile”, nagu on ette nähtud VII peatükis;

r) „AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriik” – üks järgmistest: i) liikmesriik, kus ELi AIFi valitseja valitseb ELi AIFi ja mis ei ole päritoluliikmesriik; ii) liikmesriik, kus ELi AIFi valitseja turustab ELi AIFi osakuid või aktsiad ja mis ei ole päritoluliikmesriik; iii) liikmesriik, kus ELi AIFi valitseja turustab kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid ja mis ei ole päritoluliikmesriik; iv) liikmesriik, kus kolmanda riigi AIFi valitseja valitseb ELi AIFi ja mis ei ole viidatav liikmesriik; v) liikmesriik, kus kolmanda riigi AIFi valitseja turustab ELi AIFi osakuid või aktsiaid ja mis ei ole viidatav liikmesriik, või vi) liikmesriik, kus kolmanda riigi AIFi valitseja turustab kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid ja mis ei ole viidatav liikmesriik;

s) „algkapital” – direktiivi 2006/48/EÜ artikli 57 esimese lõigu punktides a ja b osutatud rahalised vahendid;

t) „emitent” – emitent direktiivi 2004/109/EÜ artikli 2 lõike 1 punkti d tähenduses, kelle registrijärgne asukoht on liidus ja kelle aktsiatega võib kaubelda reguleeritud turul direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 14 tähenduses;

u) „seaduslik esindaja” – füüsiline isik, kelle alaline elukoht, või juriidiline isik, kelle registrijärgne asukoht on liidus ja kes kolmanda riigi AIFi valitseja poolt selgesõnaliselt määratuna tegutseb sellise kolmanda riigi AIFi valitseja nimel suhetes ametivõimude, klientide, asutuste ja kolmanda riigi AIFi valitseja partneritega liidus seoses kolmanda riigi AIFi valitseja käesolevast direktiivist tulenevate kohustustega;

v) „finantsvõimendus” – meetod, mille abil AIFi valitseja suurendab valitsetava AIFi riski, kas raha või väärtpaberite laenamise või tuletisinstrumentide positsioonist tuleneva võimenduse või muude vahendite abil;

w) „AIFi valitsemine” – ühele või mitmele AIFile vähemalt I lisa punkti 1 alapunktis a või b osutatud investeeringute valitsemise ülesande täitmine;

x) „turustamine” – AIFi osakute või aktsiate otsene või kaudne pakkumine liidus alaliselt elavatele või registrijärgse asukohaga investoritele või osakute või aktsiate nendesse paigutamine, mis toimub AIFi valitseja algatusel või tema nimel;

y) „alternatiivne ühisinvesteerimisfond” – AIF, millesse teine AIF investeerib või milles ta omab osalust vastavalt punktile m;

z) „viidatav liikmesriik” – artikli 37 lõike 4 kohaselt kindlaks määratud liikmesriik;

aa) „kolmanda riigi alternatiivne investeerimisfond” – AIF, mis ei ole ELi AIF;

ab) „kolmanda riigi AIFi valitseja” – AIFi valitseja, kes ei ole ELi AIFi valitseja;

ac) „börsil noteerimata äriühing” – äriühing, mille registrijärgne asukoht on liidus ja mille aktsiatega ei või kaubelda reguleeritud turul direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 14 tähenduses;

ad) „omavahendid” – direktiivi 2006/48/EÜ artiklites 56–67 nimetatud omavahendid;

ae) „emaettevõtja” – emaettevõtja direktiivi 83/349/EMÜ artiklite 1 ja 2 tähenduses;

af) „peamaakler” – krediidiasutus, reguleeritud investeerimisühing või muu usaldatavusnormatiivide täitmise reguleerimisele ja jätkuvale järelevalvele allutatud üksus, mis vastaspoolena osutab teenust kutselistele investoritele, peamiselt finantsinstrumentidega tehtavate tehingute rahastamisel või teostamisel, ning võib osutada ka muid teenuseid, nagu näiteks kliiring ja kaubandusarveldused, väärtpaberihaldus, väärtpaberite laenuks andmine, kohandatud tehnoloogilised ja operatiivtoe vahendid;

ag) „kutseline investor” – investor, keda loetakse kutseliseks kliendiks või keda võib taotluse korral käsitleda kutselise kliendina direktiivi 2004/39/EÜ II lisa tähenduses;

ah) „oluline osalus” – otsene või kaudne osalus AIFi valitsejas, mis moodustab kapitalist või hääleõigusest 10 % või rohkem, nagu on sätestatud direktiivi 2004/109/EÜ artiklites 9 ja 10, võttes arvesse nimetatud direktiivi artikli 12 lõigetes 4 ja 5 sätestatud osaluste summeerimise tingimusi, või osalus, mis võimaldab märkimisväärselt mõjutada selle AIFi valitseja juhtimist, milles osalust omatakse;

ai) „töötajate usaldusisikud” – töötajate usaldusisikud direktiivi 2002/14/EÜ artikli 2 punkti e tähenduses;

aj) „jaeinvestor” – investor, kes ei ole kutseline investor;

ak) „tütarettevõtja” – tütarettevõtja vastavalt direktiivi 83/349/EMÜ artiklite 1 ja 2 määratlusele;

al) „kolmanda riigi AIFi järelevalveasutused” – kolmanda riigi ametiasutused, kellele on õigusaktiga tehtud ülesandeks teostada järelevalvet AIFide üle;

am) „kolmanda riigi AIFi valitseja järelevalveasutused” – kolmanda riigi ametiasutused, kellele on õigusaktiga tehtud ülesandeks teostada järelevalvet AIFide valitsejate üle;

an) „eriotstarbeline väärtpaberistamisüksus” – üksus, mille ainsaks eesmärgiks on viia läbi väärtpaberistamisi Euroopa Keskpanga 19. detsembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 24/2009 (väärtpaberistamise tehingutes osalevate finantsvahendusettevõtete varade ja kohustuste statistika kohta) ( 23 ) artikli 1 lõike 2 tähenduses ning teisi tegevusi, mis on asjakohased selle eesmärgi saavutamiseks;

ao) „eurofond” – vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja, kes saab tegevusloa vastavalt direktiivi 2009/65/EÜ artikli 5 sätetele.

2. Käesoleva artikli lõike 1 punkti ad kohaldamisel kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/49/EÜ (investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta) ( 24 ) artikleid 13–16 mutatis mutandis.

3. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse järgmist:

a) lõike 1 punktis v määratletud finantsvõimenduse meetodid, kaasa arvatud kõik asjaomase AIFi kontrolli all olevaid kolmandaid isikuid hõlmavad finants- ja/või õigusstruktuurid, ning

b) finantsvõimenduse arvutamise meetodid.

4. Seal, kus see on vajalik käesoleva direktiivi ühtsete kohaldamistingimuste tagamiseks, koostab Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve) AIFide valitsejate tüüpide määramiseks regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud.

Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10–14.

Artikkel 5

AIFi valitseja kindlaksmääramine

1. Liikmesriigid tagavad, et igal AIFil, mille valitsemine kuulub käesoleva direktiivi reguleerimisalasse, on üks AIFi valitseja, kes vastutab käesoleva direktiivi täitmise tagamise eest. AIFi valitseja on kas:

a) väline valitseja, kelleks on AIFi või tema nimel nimetatud juriidiline isik, kes selle tulemusel vastutab AIFi valitsemise eest (väline AIFi valitseja), või

b) AIF ise, kui selle õiguslik vorm võimaldab sisest valitsemist ning kui AIFi juhtorgan otsustab välist fondivalitsejat mitte nimetada, millisel juhul saab AIF loa tegutseda AIFi valitsejana.

2. Kui väline AIFi valitseja ei suuda tagada käesoleva direktiivi nende nõuete täitmist, mille eest vastutab AIF või tema nimel tegutsev muu üksus, teavitab ta viivitamata oma päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi ja juhul, kui see on asjakohane, asjaomase ELi AIFi pädevaid asutusi. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused nõuavad, et AIFi valitseja võtaks vajalikke meetmeid olukorra parandamiseks.

3. Kui lõikes 2 osutatud meetmetest hoolimata nõudeid jätkuvalt ei täideta ja juhul, kui see puudutab ELi AIFi valitsejat või ELi AIFi, nõuavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused, et AIFi valitseja astuks kõnealuse AIFi valitseja ametikohalt tagasi. Sellisel juhul ei tohi seda AIFi liidus enam turustada. Kui tegemist on kolmanda riigi AIFi valitsejaga, kes valitseb kolmanda riigi AIFi, ei tohi seda AIFi enam liidus turustada. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused teavitavad koheselt AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevaid asutusi.







II

PEATÜKK

AIFI VALITSEJALE TEGEVUSLOA ANDMINE

Artikkel 6

AIFi valitsejana tegevuse alustamise tingimused

1. Liikmesriigid tagavad, et ükski AIFi valitseja ei valitse AIFi, kui talle ei ole käesoleva direktiivi kohaselt antud tegevusluba.

Käesoleva direktiivi kohaselt tegevusloa saanud AIFi valitseja järgib alati käesolevas direktiivis kehtestatud tegevusloa andmise tingimusi.

2. Liikmesriigid nõuavad, et välised AIFi valitsejad ei tohi osaleda muudes tegevustes peale käesoleva direktiivi I lisas nimetatute ning eurofondide täiendava valitsemisega direktiivi 2009/65/EÜ kohaselt antud tegevusloa alusel.

3. Liikmesriigid nõuavad, et siseselt valitsetavad AIFid ei tohi osaleda muudes tegevustes peale asjaomase AIFi sisese valitsemise vastavalt I lisale.

4. Erandina lõikest 2 võivad liikmesriigid lubada välisel AIFi valitsejal osutada järgmisi teenuseid:

a) väärtpaberiportfellide, sealhulgas pensionifondide ja direktiivi 2003/41/EÜ artikli 19 lõikele 1 vastavate tööandjapensioni kogumisasutuste väärtpaberiportfellide haldamine investorite volituste alusel, kliendikeskselt ja diskretsionaarselt;

b) kõrvalteenustena: i) investeerimisnõustamine; ii) investeerimisfondi osakute või aktsiate hoidmine ja haldamine; iii) finantsinstrumendiga seotud korralduste vastuvõtmine ja edastamine.

5. Käesoleva direktiivi kohaselt ei lubata AIFi valitsejal:

a) osutada oma ainsa tegevusena lõikes 4 nimetatud teenuseid;

b) osutada lõike 4 punktis b osutatud kõrvalteenuseid, ilma et talle oleks antud luba osutada ka lõike 4 punktis a nimetatud teenuseid;

c) teostada üksnes I lisa punktis 2 nimetatud tegevusi või

d) osutada I lisa punkti 1 alapunktis a nimetatud teenuseid, ilma et ta osutaks ka I lisa punkti 1 alapunktis b nimetatud teenuseid või vastupidi.

6. Käesoleva artikli lõikes 4 nimetatud teenuste osutamise suhtes AIFi valitseja poolt kohaldatakse direktiivi 2004/39/EÜ artikli 2 lõiget 2 ning artikleid 12, 13 ja 19.

7. Liikmesriigid nõuavad, et AIFi valitseja esitaks oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele vajaliku teabe, mida nad vajavad selleks, et teostada järelevalvet käesolevas direktiivis osutatud tingimuste püsiva täitmise üle.

8. Investeerimisühingutelt, millele on antud tegevusluba vastavalt direktiivile 2004/39/EÜ ning krediidiasutustelt, millele on antud tegevusluba vastavalt direktiivile 2006/48/EÜ, ei tuleks nõuda käesoleva direktiivi alusel tegevusluba investeerimisteenuste osutamiseks, näiteks AIFide individuaalsete investeerimisportfellide haldamiseks. Küll aga võivad investeerimisühingud AIFide osakuid või aktsiaid liidu investoritele otseselt või kaudselt pakkuda või neisse paigutada, kui kõnealuseid osakuid või aktsiaid saab turustada vastavalt käesolevale direktiivile.

Artikkel 7

Tegevusloa taotlemine

1. Liikmesriigid nõuavad, et AIFi valitseja esitab taotluse tegevusloa saamiseks oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele.

2. Liikmesriigid nõuavad, et tegevusluba taotlev AIFi valitseja esitab oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele järgmise AIFi valitsejaga seotud teabe:

a) teave isikute kohta, kes tegelikult AIFi valitseja äritegevust juhivad;

b) teave olulist osalust omavate aktsionäride või osakuomanike isikute kohta, olenemata sellest, kas nende osalus on otsene või kaudne, kas nad on füüsilised või juriidilised isikud, samuti kõnealuse osaluse suuruse kohta;

c) tegevusprogramm, millest ilmneb AIFi valitseja organisatsiooniline struktuur, sealhulgas teave selle kohta, kuidas AIFi valitseja kavatseb täita II, III, IV ning vajaduse korral V, VI, VII ja VIII peatükis sätestatud kohustusi;

d) teave artikli 13 kohase tasustamispoliitika ja -tavade kohta;

e) teave artiklis 20 osutatud ülesannete kolmandatele isikutele delegeerimise ja edasidelegeerimise kokkulepete kohta.

3. Liikmesriigid nõuavad, et tegevusluba taotlev AIFi valitseja esitab lisaks päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele AIFi kohta, mida ta kavatseb valitseda, järgmise teabe:

a) teave investeerimisstrateegiate kohta, sealhulgas alusfondide liikide kohta, juhul kui AIF on fondifond, AIFi valitseja tegevuspõhimõtete kohta seoses finantsvõimenduse kasutamisega, ning selle AIFi, mida valitsetakse või kavatsetakse valitseda, riskiprofiilide ja muude andmete kohta, sealhulgas teave liikmesriikide või kolmandate riikide kohta, kus selline AIF on asutatud või eeldatavasti asutatakse;

b) teave selle kohta, kus ühisfond on asutatud, juhul kui AIF on alternatiivne investorfond;

c) iga sellise AIFi tingimused või põhikiri, mida AIFi valitseja kavatseb valitseda;

d) teave artikli 21 kohaselt depositooriumi määramiseks tehtud kokkulepetest iga AIFi kohta, mida AIFi valitseja kavatseb valitseda;

e) artikli 23 lõikes 1 osutatud täiendav teave iga AIFi kohta, mida AIFi valitseja valitseb või kavatseb valitseda.

4. Kui fondivalitsejale on antud tegevusluba direktiivi 2009/65/EÜ alusel (edaspidi „eurofondi valitseja”) ja ta esitab taotluse AIFi valitseja tegevusloa saamiseks käesoleva direktiivi alusel, ei tohiks pädevad asutused eurofondi valitsejalt nõuda sellise teabe või dokumentide esitamist, mille ta on juba esitanud direktiivi 2009/65/EÜ alusel tegevusloa taotlemisel, tingimusel et asjaomane teave või dokumendid on endiselt ajakohased.

5. Pädevad asutused esitavad Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele kord kvartalis teabe käesoleva peatüki kohaselt väljastatud ja kehtetuks tunnistatud tegevuslubade kohta.

Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve peab avalikku keskregistrit, mis sisaldab andmeid kõigi käesoleva direktiivi alusel tegevusloa saanud AIFide valitsejate kohta, loetelu selliste AIFide valitsejate poolt liidus valitsetavate ja/või turustatavate AIFide kohta ja iga sellise AIFi valitseja pädeva asutuse kohta. Register tehakse kättesaadavaks elektrooniliselt.

6. Selleks et tagada käesoleva artikli järjekindel ühtlustamine, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada, millist teavet tuleb pädevatele asutustele AIFi valitseja tegevusloa taotlemisel esitada, sealhulgas tegevusprogramm.

Komisjonile on delegeeritud õigus võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10–14.

7. Et tagada käesoleva artikli ühtsed kohaldamistingimused, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja tehniliste rakendusstandardite eelnõud, et määrata kindlaks lõike 6 esimese lõigus ette nähtud standardvormid, -mallid ja -menetlused teabe esitamiseks.

Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.

Artikkel 8

Tegevusloa andmise tingimused

1. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused annavad tegevusloa tingimusel, et:

a) nad on veendunud, et AIFi valitseja suudab täita käesolevas direktiivis sätestatud tingimusi;

b) AIFi valitsejal on piisav algkapital ja omavahendid vastavalt artiklile 9;

c) AIFi valitseja äritegevust tegelikult juhtivad isikud on piisavalt laitmatu mainega ning piisavalt kogenud sellist liiki investeerimisstrateegiate alal, mida AIFi valitseja poolt valitsetav AIF ellu viib; nende isikute ning kõikide neid ametikohustuste täitmisel asendavate isikute nimed on viivituseta edastatud AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele ja AIFi valits