02002E0400 — ET — 18.06.2018 — 003.001

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

►B NÕUKOGU ÜHINE SEISUKOHT, 21. mai 2002, mis käsitleb teatavate palestiinlaste ajutist vastuvõtmist Euroopa Liidu liikmesriikides (2002/400/ÜVJP) (ELT L 138 28.5.2002, lk 33)

Muudetud:









▼B

NÕUKOGU ÜHINE SEISUKOHT,

21. mai 2002,

mis käsitleb teatavate palestiinlaste ajutist vastuvõtmist Euroopa Liidu liikmesriikides

(2002/400/ÜVJP)







▼M3

Artikkel 1

Käesolev ühine seisukoht puudutab kolmeteist palestiinlast, kes kuulusid sellesse palestiinlaste rühma, mille rahumeelse evakueerimise kohta Petlemma Kristuse sünnikirikust võtsid Palestiina omavalitsus ja Iisraeli valitsus 5. mail 2002. aastal vastu vastastikuse mõistmise memorandumi ning kes andsid nõusoleku, et nad suunatakse ajutiselt neid vastuvõtvatesse Euroopa Liidu liikmesriikidesse.

Artikkel 2

Artiklis 1 osutatud kolmteist palestiinlast võetakse vastu ajutiselt ja eranditult humanitaarsetel põhjustel järgmistesse liikmesriikidesse: Belgia, Kreeka, Hispaania, Iirimaa, Itaalia, Küpros ja Portugal.

▼B

Artikkel 3

▼M2

Iga artiklis 2 nimetatud liikmesriik annab palestiinlastele, keda ta vastu võtab, riikliku loa oma territooriumile siseneda ja seal viibida kuni 30 kuud.

▼B

Kõnealuse loa kehtivus on piiratud asjaomase liikmesriigi territooriumiga ja viimane peab selles suhtes võtma asjakohaseid meetmeid. Loa väljaandmisel võib kehtestada eritingimusi, mis asjaomased palestiinlased peavad enne saabumist vastu võtma.

Artikkel 4

Iga artiklis 2 nimetatud liikmesriik võtab oma õigussüsteemi raames asjakohaseid meetmeid, et kaitsta vastuvõetud palestiinlaste isiklikku julgeolekut ja takistada neid rikkumast liikmesriikide avalikku korda või ohustamast sisejulgeolekut.

Artikkel 5

Lisaks kohustustele, mis on ette nähtud ühenduse õiguse ja Euroopa Liidu lepingu VI jaotise kohaselt vastuvõetud õigusaktidega, vahetavad liikmesriigid omavahel teavet, mis on seotud käesoleva ühise seisukoha alusel võetud meetmete nõuetekohase kohaldamisega, kaasa arvatud teave, mis võib osutuda vajalikuks artiklis 1 nimetatud isikute identifitseerimiseks.

Artikkel 6

Küsimuste suhtes, mis on seotud eluaseme, elutingimuste, pereliikmetega suhtlemise, töö saamise või kutseõppega, kohaldatakse iga vastuvõtva riigi siseriiklikku õigust. Artiklis 2 nimetatud liikmesriigid annavad siiski üksteisele ja vastava taotluse korral ka teistele liikmesriikidele selliste küsimustega seotud teavet, et tagada võimalikult võrdne kohtlemine.

Artikkel 7

Kui kolmas riik nõuab artiklis 2 nimetatud liikmesriigilt viimase poolt vastuvõetud palestiinlase väljaandmist, teatab kõnealune liikmesriik sellest kohe teistele liikmesriikidele. Enne kui kõnealune liikmesriik võtab seisukoha, kuidas oma siseriiklike õigustavade alusel väljaandmistaotlusele vastata, peab ta nõukogu raames konsulteerima teiste liikmesriikidega, et uurida olukorda ja teha kindlaks, kas liikmesriikidel võiks olla küsimusele ühine lähenemisviis.

▼M2

Artikkel 8

Nõukogu jälgib käesoleva ühise seisukoha kohaldamist ja annab kõnealusele kohaldamisele hinnangu 29 kuu möödumisel selle vastuvõtmisest või varem, kui mõni tema liikmeist seda nõuab.

▼B

Artikkel 9

Käesolev ühine seisukoht jõustub selle vastuvõtmise päeval.

Artikkel 10

Käesolev ühine seisukoht avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas.