1982L0176 — ET — 23.12.1991 — 001.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

►B NÕUKOGU DIREKTIIV, 22. märts 1982, kloorleeliste elektrolüüsitööstuse elavhõbedaheitmete piirväärtuste ja kvaliteedieesmärkide kohta (82/176/EMÜ) (EÜT L 081, 27.3.1982, p.29)

Muudetud:









▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV,

22. märts 1982,

kloorleeliste elektrolüüsitööstuse elavhõbedaheitmete piirväärtuste ja kvaliteedieesmärkide kohta

(82/176/EMÜ)







EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 100 ja 235, võttes arvesse nõukogu 4. mai 1976. aasta direktiivi 76/464/EMÜ teatavate ühenduse veekeskkonda lastavate ohtlike ainete põhjustatava saaste kohta, ( 1 ) eriti selle artiklit 6, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, ( 2 ) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, ( 3 ) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ( 4 ) ning arvestades, et: ning arvestades, et: ühenduse veekeskkonna kaitsmiseks ohtlike ainete põhjustatava saaste eest on direktiivi 76/464/EMÜ artikliga 3 ette nähtud eelneva loa süsteem, milles on sätestatud selle lisa I nimistusse kuuluvate ainete heitmenormid; sama direktiivi artikliga 6 on ette nähtud, et tuleb kehtestada nende heitmenormide piirväärtused ja samuti kvaliteedieesmärgid veekeskkonnale, mida need ained mõjutavad; elavhõbe ja selle ühendid kuuluvad I nimistusse; liikmesriikidelt nõutakse piirväärtuste kohaldamist, välja arvatud juhul, kui nad võivad kasutada kvaliteedieesmärke; kuna elavhõbedaheitmete vettelaskmisest põhjustatud saaste on suurel määral põhjustatud kloorleeliselektrolüüsist, tuleks kõigepealt kehtestada piirväärtused sellele tööstusharule ja kvaliteedieesmärgid veekeskkonnale, millesse nimetatud tööstus laseb elavhõbeda; seetõttu tuleks selliste heitmete puhul nõuda eelnevat luba; selliste kvaliteedieesmärkide eesmärk peab olema elavhõbedareostuse likvideerimine veekeskkonna erinevates osades, mida kloorleeliste elektrolüüsitööstuse elavhõbedat sisaldavad heitmed võivad mõjutada; sellised kvaliteedieesmärgid tuleb kehtestada otseselt sellel eesmärgil, kuid mitte tarbijakaitse või veekeskkonnast saadud toodete turustamisega seotud eeskirjade kehtestamiseks; tuleks luua järelevalve erimenetlus, mis võimaldab liikmesriikidel näidata, et kvaliteedieesmärke täidetakse; tuleks ette näha liikmesriikide järelevalve nimetatud elavhõbedaheitmete poolt mõjutatava veekeskkonna üle, pidades silmas käesoleva direktiivi tõhusat kohaldamist; direktiivi 76/464/EMÜ artikliga 6 ei ole sellise järelevalve kehtestamise volitusi ette nähtud; kuna asutamislepinguga ei ole selleks vajalikke volitusi ette nähtud, tuleks tugineda selle artiklile 235; on oluline, et komisjon edastaks nõukogule iga viie aasta tagant võrdleva hinnangu käesoleva direktiivi kohaldamise kohta liikmesriikides; kuna põhjavee suhtes kehtib eridirektiiv, on see käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jäetud, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:







Artikkel 1

1. Käesolevas direktiivis:

— sätestatakse direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 1 alusel elavhõbedaheitmete piirväärtused käesoleva direktiivi artikli 2 punktis d määratletud tööstusettevõtetele,

— sätestatakse direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 2 alusel veekeskkonna kvaliteedieesmärgid elavhõbeda osas,

— sätestatakse direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 4 alusel tähtajad, mille jooksul tuleb olemasolevate heitmete osas täita liikmesriikide pädevate asutuste antud lubades ettenähtud tingimused,

— sätestatakse direktiivi 76/464/EMÜ artikli 12 lõike 1 alusel mõõtmise võrdlusmeetodid, mille abil saab kindlaks määrata heitmete ja veekeskkonna elavhõbedasisaldust,

— kehtestatakse direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 3 alusel järelevalvemenetlus,

— nõutakse liikmesriikidelt koostööd heitmete puhul, mis mõjutavad rohkem kui ühe liikmesriigi veealasid.

2. Käesolevat direktiivi kohaldatakse direktiivi 76/464/EMÜ artiklis 1 nimetatud vete suhtes, välja arvatud põhjavesi.

Artikkel 2

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) elavhõbe: — keemiline element elavhõbe, — elavhõbedaühendites sisalduv elavhõbe;

b) piirväärtused: — I lisas määratletud väärtused;

c) kvaliteedieesmärgid: II lisas määratletud nõuded;

d) tööstusettevõte: ettevõte, kus kloorleeliseid elektrolüüsitakse elektrokeemiliste elavhõbeelementide abil;

e) olemasolev tööstusettevõte: tööstusettevõte, mis töötab käesoleva direktiivi teatavakstegemise päeval;

f) uus tööstusettevõte: — tööstusettevõte, mis on tööd alustanud pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemise päeva, — olemasolev tööstusettevõte, mille kloorleeliste elektrolüüsimise maht, mille puhul kasutatakse elektrokeemilisi elavhõbeelemente, on pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäeva oluliselt suurenenud.

Artikkel 3

1. Piirväärtused, nende rakendamise tähtajad ja heitmete järelevalvemenetlus on sätestatud I lisas.

2. Direktiivi 76/464/EMÜ artiklis 3 nimetatud load peavad sisaldama nõudeid, mis on vähemalt sama ranged, kui käesoleva direktiivi I lisas sätestatud nõuded, välja arvatud juhul, kui liikmesriik täidab direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõiget 3 käesoleva direktiivi II ja IV lisa alusel.

Load vaadatakse üle vähemalt üks kord nelja aasta jooksul.

3. Ilma et see piiraks lõigetest 1 ja 2 tulenevate kohustuste ja direktiivi 76/464/EMÜ sätete täitmist, võivad liikmesriigid anda uutele tööstusettevõtetele load ainult siis, kui lubades on viide normidele, mis vastavad parimatele olemasolevatele tehnilistele vahenditele elavhõbedaheitmete vältimiseks.

Kui tehnilistel põhjustel ei vasta kavandatud meetmed parimatele olemasolevatele tehnilistele vahenditele, esitab liikmesriik komisjonile enne loa andmist nende asjaolude põhjendused, olenemata kasutatavast meetodist.

Kolme kuu jooksul saadab komisjon aruande liikmesriikidele, milles esitab oma arvamuse teises lõigus nimetatud erandi kohta.

4. Analüüsi võrdlusmeetod, mida kasutatakse elavhõbeda olemasolu kindlaksmääramiseks, on esitatud III lisa punktis 1. Võib kasutada ka muid meetodeid, kui nende meetodite avastamispiir, õigsus ja täpsus on vähemalt sama head, kui III lisa punktis 1 nimetatud meetoditel. Heitvee äravoolu mõõtmiseks vajalik täpsus on esitatud III lisa punktis 2.

Artikkel 4

Asjaomased liikmesriigid vastutavad veekeskkonna järelevalve eest, mida tööstusheitmed mõjutavad. Kui heitmed mõjutavad mitme liikmesriigi veealasid, teevad asjaomased liikmesriigid järelevalvemenetluse ühtlustamise eesmärgil koostööd.

Artikkel 5

▼M1

Liikmesriigid saadavad iga kolme aasta järel komisjonile käesoleva direktiivi rakendamist käsitleva teabe sektori aruande kujul, mis hõlmab ka muid asjaomaseid ühenduse direktiive. Selline aruanne esitatakse kas küsimustiku või vormi alusel, mille komisjon koostab direktiivi 91/692/EMÜ ( 5 ) artiklis 6 ettenähtud korras. Küsimustik või vorm saadetakse liikmesriikidele kuus kuud enne aruandes käsitletava ajavahemiku algust. Aruanne saadetakse komisjonile üheksa kuu jooksul pärast selles käsitletud kolmeaastase ajavahemiku lõppu.

Esimene aruanne hõlmab aastaid 1993–1995 (kaasa arvatud).

Komisjon avaldab ühenduse aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta üheksa kuu jooksul pärast aruannete saamist liikmesriikidelt.

▼B

Kui teaduslikult põhjendatud teadmistes toimuvad muutused, mis on seotud peamiselt elavhõbeda mürgisuse, püsivuse ning bioakumuleerumisvõimega elusorganismides ja setetes või parimate olemasolevate tehniliste vahendite arenguga, esitab komisjon nõukogule asjakohased ettepanekud, mille eesmärk on vajaduse korral piirväärtuste ja kvaliteedieesmärkide tugevdamine.

Artikkel 6

1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed enne 1. juulit 1983. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.

2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike õigusnormide teksti.

Artikkel 7

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.









I LISA

Heitmete piirväärtused, nende kohaldamise tähtajad ja heitmete järelevalvemenetlus

1. Piirväärtused kontsentratsioonina, mida põhimõtteliselt ei tohi ületada, on esitatud järgmises tabelis.



Mõõtühik Kuu keskmised piirväärtused, mida ei tohi alates 1. juulist ületada Märkused 1983 1986 Ringlussevõetud soolalahus ja soolalahuse kadu Elavhõbe, mikrogrammi l liitri kohta 75 50 Kohaldatakse elavhõbeda üldkoguse suhtes, mis esineb kogu elavhõbedasisaldusega vees, mis on tööstusettevõttest vette lastud Maksimumkontsentratsioonina väljendatud piirväärtused ei tohi mingil juhul olla suuremad piirväärtustest, mis on väljendatud maksimumkogustena, jagatud ühe tonni olemasoleva klooritootmise võimsuseks vajaliku veehulgaga.

2. Kuna elavhõbeda kontsentratsioon heitvees oleneb kasutatud vee hulgast, mis erinevate tootmismenetluste ja ettevõtete puhul on erinev, ei tohi ühelgi juhul ületada tabelis esitatud piirväärtusi, mis on väljendatud heitvees oleva elavhõbeda kogusena, mis on vette lastud seoses olemasoleva klooritootmise võimsusega.



Mõõtühik Kuu keskmised piirväärtused, mida ei tohi alates 1. juulist ületada Märkused 1983 1986 Ringlussevõetud soolalahus Elavhõbe grammides olemasoleva klooritootmise võimsuse ühe tonni kohta 0,5 0,5 Kohaldatakse elavhõbeda suhtes, mis esineb klooritootmisüksuse heitvees 1,5 1,0 Kohaldatakse elavhõbeda üldkoguse suhtes, mis esineb kogu elavhõbedasisaldusega vees, mis on tööstusettevõttest vette lastud Soolalahuse kadu Elavhõbe grammides olemasoleva klooritootmise võimsuse ühe tonni kohta 8,0 5,0 Kohaldatakse elavhõbeda üldkoguse suhtes, mis esineb kogu elavhõbedasisaldusega vees, mis on tööstusettevõttest vette lastud

3. Päeva keskmised piirväärtused on punktides 1 ja 2 esitatud vastavate kuu keskmiste piirväärtuste neljakordne määr.

4. Heitmete vastavuse kontrollimiseks käes-olevas lisas sätestatud piirväärtuste kohaselt kehtestatud heitmenormidele tuleb kehtestada järelevalvemenetlus. Selle menetlusega tuleb ette näha: — igapäevane heitmeproovi võtmine, mis iseloomustab seda 24 tunni jooksul, ja elavhõbeda kontsentratsiooni mõõtmine selles proovis, ja — selle ajavahemiku jooksul heitvee äravoolu üldkoguse mõõtmine. Ühe kuu jooksul vette lastud elavhõbedakoguse arvutamiseks tuleb kokku liita kõik elavhõbedakogused, mis on selle kuu jooksul iga päev vette lastud. Saadud üldkogus tuleb seejärel jagada olemasoleva klooritootmise võimsusega.









II LISA

Kvaliteedieesmärgid

Nendele liikmesriikidele, kes kohaldavad direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõikes 3 sätestatud erandit, määratakse kindlaks heitmenormid, mida liikmesriigid peavad nimetatud direktiivi artikli 5 alusel kehtestama ja mille kohaldamise nad peavad tagama, selliselt, et asjakohane kvaliteedieesmärk või -eesmärgid allpool loetletud eesmärkide hulgast on täidetud selles piirkonnas, mida kloorleeliste elektrolüüsitööstuse heitveed mõjutavad. Pädev asutus teeb igal üksikjuhul kindlaks mõjutatud piirkonna ja valib lõikes 1 nimetatud kvaliteedieesmärkide hulgast eesmärgi või eesmärgid, mida ta peab asjakohaseks, võttes arvesse mõjutatud piirkonna kavandatud kasutuse ja arvestades asjaolu, et käesoleva direktiivi eesmärk on kõrvaldada kogu reostus.

1. Direktiivis 76/464/EMÜ määratletud reostuse kõrvaldamiseks ja nimetatud direktiivi artikli 2 alusel seatakse järgmised kvaliteedieesmärgid: 1.1. Elavhõbeda kontsentratsioon indikaatoriks valitud kalaliha representatiivses proovis ei tohi ületada 0,3 mg/kg märja liha kohta. 1.2. Heitmetest mõjutatud maismaa pinnavetes ei tohi elavhõbeda üldkontsentratsioon ületada 1 μg/l ühe aasta aritmeetilise keskmisena. 1.3. Heitmetest mõjutatud suudmealade vetes ei tohi lahustunud elavhõbeda kontsentratsioon ületada 0,5 μg/l ühe aasta aritmeetilise keskmisena. 1.4. Heitmetest mõjutatud territoriaalvetes ja riigisisestes rannikuvetes (v.a suudmealade vetes) ei tohi lahustunud elavhõbeda kontsentratsioon ületada 0,3 μg/l ühe aasta aritmeetilise keskmisena. 1.5. Vee kvaliteet peab vastama kõikide muude nõukogu direktiivide nõuetele, mida kohaldatakse selliste vete suhtes seoses elavhõbeda olemasoluga.

2. Elavhõbeda kontsentratsioon setetes või karpides ei tohi aja jooksul oluliselt muutuda.

3. Kui piirkonna vete suhtes kohaldatakse mitut kvaliteedieesmärki, peab vee kvaliteet vastama kõikide eesmärkide nõuetele.

4. Punktides 1.2, 1.3 ja 1.4 määratletud kvaliteedieesmärkide arvväärtusi võib erandina ja kui see on tehnilistel põhjustel vajalik, korrutada 1,5ga 30. juunini 1986, kui sellest on eelnevalt komisjonile teatatud.









III LISA

Mõõtmise võrdlusmeetod

1. Vee, kalaliha, setete ja karpide elavhõbedasisalduse kindlaksmääramise analüüsi võrdlusmeetod on leegita aatomabsorptsioonspektrofotomeetria pärast proovi sobivat eeltöötlust, milles võetakse arvesse eelkõige elavhõbeda eeloksüdatsiooni ja sellest tulenevat elavhõbedaioonide Hg (II) järjestikust vähenemist. Avastamispiir ( 6 ) peab olema selline, et elavhõbeda kontsentratsiooni saab mõõta ± 30 % õigsusega (2) ja ± 30 % täpsusega (6) järgmiste kontsentratsioonide juures: — heitmete puhul üks kümnendik loas ettenähtud elavhõbeda suurimast lubatud kontsentratsioonist, — pinnavee puhul üks kümnendik kvaliteedieesmärgis ettenähtud elavhõbeda kontsentratsioonist, — kalaliha ja karpide puhul üks kümnendik kvaliteedieesmärgis ettenähtud elavhõbeda kontsentratsioonist, — setete puhul üks kümnendik proovi elavhõbeda kontsentratsioonist või 0,05 mg/kg kuivmassist, olenevalt sellest, kumb on suurem.

2. Äravoolu mõõtmine tuleb teha ± 20 % õigsusega.









IV LISA

Kvaliteedieesmärkide järelevalvemenetlus

1. Iga käesoleva direktiivi kohaselt antud loa puhul määratleb pädev asutus piirangud, järelevalvemenetluse ja tähtajad, et tagada asjaomase kvaliteedieesmärgi või asjaomaste kvaliteedieesmärkide täitmine.

2. Direktiivi 76/464/EMÜ artikli 6 lõike 3 kohaselt esitavad liikmesriigid komisjonile aruande iga valitud ja kohaldatud kvaliteedieesmärgi osas järgmise kohta: — heitmete vettelaskmise kohad ja levimisvahendid, — piirkond, kus kvaliteedieesmärki kohaldatakse, — proovivõtukohtade asukohad, — proovivõtu sagedus, — proovivõtu- ja mõõtmismeetodid, — saadud tulemused.

3. Proovid peavad nõuetekohaselt esindama heitmetest mõjutatud piirkonna veekeskkonna kvaliteeti ja proovivõtusagedus peab olema kõikide veekeskkonna muutuste näitamiseks piisav, võttes eelkõige arvesse hüdroloogilise režiimi loomulikke erinevusi. Merekala analüüs tuleb teha piisava arvu proovide ja liikide hulgast.

4. Pädev asutus valib seoses II lisa punkti 1.1 kvaliteedieesmärgiga kalaliigid, mida kasutatakse analüüsi indikaatoritena. Merekalaliigid valitakse nende hulgast, kes elavad rannikuvetes ja keda selles kohas püütakse ning kelle hulka võivad kuuluda tursk, merlang, atlandi merilest, makrell, kilttursk ja lest.