2013R0549 — ET — 24.08.2015 — 001.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

►B EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 549/2013, 21. mai 2013, Euroopa Liidus kasutatava Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi kohta (EMPs kohaldatav tekst) (ELT L 174 26.6.2013, lk 1)

Muudetud:









▼B

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 549/2013,

21. mai 2013,

Euroopa Liidus kasutatava Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi kohta

(EMPs kohaldatav tekst)







EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 338 lõiget 1, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust ( 1 ), toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ( 2 ) ning arvestades järgmist: (1) Liidu poliitika kujundamiseks ja liikmesriikide majanduse ning majandus- ja rahaliidu järelevalveks on vaja võrreldavaid, ajakohaseid ja usaldusväärseid andmeid iga liikmesriigi või piirkonna majanduse struktuuri ja arengu kohta. (2) Liikmesriikide majanduse ning majandus- ja rahaliidu järelevalves peaks komisjonil olema oma osa ning eelkõige peaks ta andma nõukogule korrapäraselt aru liikmesriikide edusammudest majandus- ja rahaliiduga seonduvate kohustuste täitmisel. (3) Liidu kodanikud vajavad rahvamajanduse arvepidamist kui liikmesriigi või piirkonna majanduse olukorra hindamise peamist vahendit. Võrreldavuse huvides tuleks selline arvepidamine koostada ühtsete põhimõtete alusel, mis ei ole mitmeti tõlgendatavad. Esitatav teave peaks olema võimalikult täpne, täielik ja õigeaegne, et tagada kõigi sektorite maksimaalne läbipaistvus. (4) Komisjon peaks liidu halduseesmärkidel ja eelkõige eelarvega seotud arvutusteks kasutama rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise koondnäitajaid. (5) 1970. aastal avaldati haldusdokument pealkirjaga „Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteem (ESA)”, mis hõlmas käesoleva määrusega reguleeritavat valdkonda. Selle dokumendi ainukoostajaks oli Euroopa Ühenduste Statistikaamet, tehes seda omaenda vastutusel, ning see oli statistikaameti ja liikmesriikide statistikaasutuste mitmeaastase töö tulemus, mille eesmärk oli töötada välja rahvamajanduse arvepidamise süsteem, mis vastaks Euroopa ühenduste majandus- ja sotsiaalpoliitika vajadustele. See kujutas endast Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) rahvamajanduse arvepidamise süsteemi ühenduse versiooni; seni olid ühendused kasutanud ÜRO versiooni. Et algteksti ajakohastada, anti 1979. aastal välja teine trükk ( 3 ). (6) Nõukogu 25. juuni 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 2223/96 ühenduses kasutatava Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi kohta ( 4 ) kehtestati rahvamajanduse arvepidamise süsteem, mis vastas ühenduse majandus-, sotsiaal- ja regionaalpoliitika vajadustele. Süsteem oli üldjoontes kooskõlas toonase uue rahvamajanduse arvepidamise süsteemiga (SNA 1993), mille ÜRO statistikakomisjon oli 1993. aasta veebruaris vastu võtnud, et kõikide ÜRO liikmesriikide tulemused oleksid rahvusvaheliselt võrreldavad. (7) SNA 1993 ajakohastati uueks rahvamajanduse arvepidamise süsteemiks (SNA 2008), mille ÜRO statistikakomisjon võttis vastu 2009. aasta veebruaris, et viia rahvamajanduse arvepidamine paremini vastavusse uue majanduskeskkonna, metodoloogia arengu ja kasutajate vajadustega. (8) Euroopa arvepidamise süsteem, mis on kehtestatud määrusega (EÜ) nr 2223/96 (ESA 95), tuleks SNA uusi arengusuundi silmas pidades läbi vaadata nii, et Euroopa arvepidamise muudetud süsteemist, nagu see kehtestatakse käesoleva määrusega, saaks versioon SNA 2008, mis on kohandatud vastavaks liikmesriikide majandusstruktuurile, ning et liidu andmed oleksid võrreldavad tema peamiste rahvusvaheliste partnerite andmetega. (9) Selleks et luua Euroopa arvepidamise muudetud süsteemi satelliitarvepidamise kontodena keskkonnamajandusliku arvepidamise kontod, on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. juuli 2011. aasta määrusega (EL) nr 691/2011 (Euroopa keskkonnamajandusliku arvepidamise kohta) ( 5 ) loodud Euroopa keskkonnamajandusliku arvepidamise kogumise, koostamise, edastamise ja hindamise ühine raamistik. (10) Keskkonda ja sotsiaalvaldkonda käsitleva arvepidamise puhul tuleks samuti täielikult arvesse võtta komisjoni 20. augusti 2009. aasta teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile pealkirjaga „SKP täiendamine: edu mõõtmine muutuvas maailmas”. Vaja on veel teha aktiivselt metodoloogilisi uuringuid ja andmeteste, eriti SKP täiendamisega ja strateegiaga „Euroopa 2020” seotud küsimustes, eesmärgiga töötada välja põhjalikum heaolu ja edusammude mõõtmise metoodika, toetamaks aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu edendamist. Sellega seoses tuleks käsitleda keskkonna välismõju ja sotsiaalse ebavõrdsuse küsimust. Tootlikkuse muutusi tuleks samuti arvesse võtta. See peaks võimaldama teha SKP koondnäitajaid täiendavad andmed kättesaadavaks niipea kui võimalik. Komisjon peaks 2013. aastal esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule SKP täiendamist käsitleva teatise järelmeetmed ning asjakohasel juhul 2014. aastal seadusandlikud ettepanekud. Rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise andmeid tuleks käsitada nende eesmärkide saavutamise vahendina. (11) Uurida tuleks võimalust kasutada uusi automatiseeritud ja reaalajas toimuva kogumise meetodeid. (12) Käesoleva määrusega kehtestatav Euroopa arvepidamise muudetud süsteem (ESA 2010) sisaldab metoodikat ja edastamise programmi, milles on kindlaks määratud kontod ja tabelid, mille kõik liikmesriigid peavad kindlateks tähtaegadeks edastama. Komisjon peaks need kontod ja tabelid kasutajatele kättesaadavaks tegema kindlatel kuupäevadel ning, kui see on asjakohane, eelnevalt välja kuulutatud avaldamiskalendri kohaselt, eriti majandusliku lähenemise seire ja liikmesriikide majanduspoliitika tiheda kooskõlastuse eesmärkidel. (13) Andmete avaldamisel tuleks rakendada kasutajale orienteeritud lähenemist, pakkudes liidu kodanikele ja teistele sidusrühmadele ligipääsetavat ja kasulikku teavet. (14) ESA 2010 peaks järk-järgult asendama kõik muud süsteemid, moodustades ühistest standarditest, määratlustest, klassifikaatoritest ja arvepidamiseeskirjadest koosneva raamistiku liikmesriikide kontode koostamiseks liidu poolt järgitavatel eesmärkidel, et oleks võimalik saada liikmesriikide vahel võrreldavaid tulemusi. (15) Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta määrusele (EÜ) nr 1059/2003, millega kehtestatakse ühine statistiliste territoriaalüksuste liigitus (NUTS), ( 6 ) tuleb kõikides komisjonile edastatavates liikmesriikide statistilistes andmetes, mis on jaotatud territoriaalüksuste järgi, kasutada NUTSi klassifikatsiooni. Seetõttu tuleks piirkondliku statistika võrreldavuse huvides määratleda territoriaalüksused NUTSi alusel. (16) Liikmesriikide andmeedastus, sealhulgas konfidentsiaalsete andmete edastus, on reguleeritud eeskirjadega, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2009. aasta määruses (EÜ) nr 223/2009 Euroopa statistika kohta ( 7 ). Seepärast peaksid käesoleva määrusega kooskõlas võetavad meetmed samuti tagama konfidentsiaalsete andmete kaitse ja selle, et Euroopa statistika tegemisel ja levitamisel ei avaldata andmeid ebaseaduslikult ega kasutata neid muudel kui statistilistel eesmärkidel. (17) Moodustatud on rakkerühm, et uurida edasi küsimust, kuidas käsitleda kaudselt mõõdetavaid finantsvahendusteenuseid (FISIM) rahvamajanduse arvepidamises, sealhulgas selleks, et uurida riskiga korrigeerimise meetodit, mille puhul risk jäetakse FISIMi arvutamisest välja, et kajastada realiseerunud riski eeldatavaid tulevasi kulusid. Võttes arvesse selle rakkerühma järeldusi, võib osutuda vajalikuks muuta delegeeritud õigusaktiga FISIMi arvutamise ja jaotamise metoodikat, et saada paremaid tulemusi. (18) Kulutused teadus- ja arendustegevusele on investeering ja seetõttu tuleks need kirjendada põhivarasse tehtud kapitali kogumahutusena. Sellegipoolest on vaja delegeeritud õigusaktiga täpsustada pärast seda, kui lisatabelite väljatöötamisel põhinevate katsete käigus on saavutatud piisav kindlus, et need andmed on usaldusväärsed ja võrreldavad, milline on nende põhivarasse tehtud kapitali kogumahutusena kirjendatavate teadus- ja arendustegevuse kulutusi kajastavate andmete vorming. (19) Nõukogu 8. novembri 2011. aasta direktiivis 2011/85/EL (liikmesriikide eelarveraamistiku nõuete kohta) ( 8 ) nõutakse asjakohase teabe avaldamist selliste tingimuslike kohustuste kohta, millel võib olla avalik-õiguslikele eelarvetele suur mõju, näiteks teave riigi tagatiste, halbade laenude ja riigi osalusega ettevõtete tegevusest tulenevate kohustuste, sealhulgas nende suuruse kohta. Need nõuded teevad vajalikuks teabe avaldamise lisaks käesoleva määruse alusel nõutavale. (20) Komisjon (Eurostat) moodustas 2012. aasta juunis rakkerühma, et uurida direktiivi 2011/85/EL mõju eelarveandmete kogumisele ja levitamisele; rakkerühm võttis tähelepanu alla nende nõuete rakendamise, mis on seotud tingimuslikke kohustusi käsitleva teabe ja muu asjakohase teabega, mis võib osutada eelarvele avalduvale potentsiaalselt suurele mõjule, sealhulgas teave riigi tagatiste, riigi osalusega ettevõtete kohustuste, avaliku ja erasektori partnerluste, halbade laenude ja valitsuse osaluse kohta ettevõtete kapitalis. Kõnealuse rakkerühma töö täielik rakendamine aitaks nõuetekohaselt analüüsida avaliku ja erasektori partnerluslepingute aluseks olevaid majandussuhteid, sealhulgas asjakohasel juhul ehitusriske ning kättesaadavuse ja nõudlusega seotud riske, ning kajastada bilansiväliste avaliku ja erasektori partnerluste kaudseid võlgu, suurendades seeläbi võlastatistika läbipaistvust ja usaldusväärsust. (21) Nõukogu otsusega 74/122/EMÜ ( 9 ) loodud majanduspoliitika komitee on tegelenud pensionide jätkusuutlikkuse ja pensionireformide küsimusega. Nii liikmesriikide kui ka Euroopa tasandil tuleks tihedalt koordineerida ühelt poolt statistikute ja teiselt poolt majanduspoliitika komitee egiidi all vananeva elanikkonna ekspertide tööd, mis puudutab makromajanduslikke eeldusi ja teisi kindlustusmatemaatilisi parameetreid, selleks et tagada tulemuste järjepidevus ja riikidevaheline võrreldavus ning pensionidega seotud andmete ja teabe tõhus edastamine kasutajatele ja sidusrühmadele. Samuti tuleks teha selgeks, et sotsiaalkindlustusskeemides kogunenud pensioniõigused ei ole sellistena riigi rahanduse jätkusuutlikkuse näitajaks. (22) Liikmesriikide tingimuslikke kohustusi käsitlevad andmed ja sellekohane teave esitatakse stabiilsuse ja kasvu paktiga kehtestatud mitmepoolse järelevalvega seotud töö raames. Komisjon peaks 2018. aasta juuliks esitama aruande, milles hinnatakse, kas need andmed tuleks teha kättesaadavaks ESA 2010 kontekstis. (23) Oluline on toonitada liikmesriikide regionaalse arvepidamise tähtsust liidu regionaal-, majandus- ja sotsiaalse ühtekuuluvuse poliitika seisukohast ning majanduste vastastikuse sõltuvuse analüüsi olulisust. Ühtlasi tunnistatakse vajadust suurendada piirkondliku tasandi arvepidamise, sealhulgas valitsemissektori arvepidamise läbipaistvust. Komisjon (Eurostat) peaks pöörama erilist tähelepanu piirkondade eelarveandmetele juhul, kui liikmesriigis on autonoomseid piirkondi või omavalitsusi. (24) Selleks et muuta käesoleva määruse A lisa eesmärgiga tagada selle ühtlustatud tõlgendamine ja rahvusvaheline võrreldavus, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise lepingu) artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas määruse (EÜ) nr 223/2009 alusel moodustatud Euroopa statistikasüsteemi komiteega. Peale selle on ELi toimimise lepingu artikli 127 lõike 4 ja artikli 282 lõike 5 kohaselt oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus asjakohasel juhul läbi konsultatsioone Euroopa Keskpangaga selle pädevusse kuuluvates valdkondades. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule. (25) Enamik liidu majanduse juhtimise raamistikus, eelkõige ülemäärase eelarvepuudujäägi ja makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluses kasutatavatest statistilistest koondnäitajatest on määratletud ESA põhjal. Komisjon peaks nende menetluste raames andmeid ja aruandeid esitades andma asjakohast teavet sellise mõju kohta, mida ESA 2010 metoodika muudatused, mis kehtestatakse käesoleva määruse kohaselt delegeeritud õigusaktidega, avaldavad asjaomastele koondnäitajatele. (26) Komisjon hindab enne 2013. aasta mai lõppu tihedas koostöös liikmesriikidega, kas teadus- ja arendustegevuse andmed on piisavalt kvaliteetsed nii jooksevhindades kui ka mahus arvestatuna rahvamajanduse arvepidamises kasutamiseks, eesmärgiga tagada ESA teadus- ja arendustegevuse andmete usaldusväärsus ja võrreldavus. (27) Kuna käesoleva määruse rakendamine nõuab liikmesriikide statistikasüsteemides põhjalike kohanduste tegemist, teeb komisjon liikmesriikidele erandeid. Eelkõige tuleks rahvamajanduse arvepidamise andmete edastamise programmis arvesse võtta mõnes liikmesriigis programmi vaatlusperioodidel toimunud põhjalikke poliitilisi ja statistilisi muutusi. Komisjoni tehtavad erandid peaksid olema ajutised ja kuuluma läbivaatamisele. Komisjon peaks toetama asjaomaseid liikmesriike tegevuses, mille eesmärk on tagada nende statistikasüsteemide nõutav kohandamine, selleks et need erandid saaks võimalikult kiiresti kaotada. (28) Andmete esitamise tähtaegade lühendamine võib märkimisväärselt suurendada koormust liidu andmeesitajatele ja liikmesriikide statistikaametitele ja nende kulusid, seades ohtu esitatava teabe kvaliteedi. Seetõttu tuleks andmete esitamise tähtaegade määramisel kaaluda eeliste ja puuduste tasakaalu. (29) Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendusvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes ( 10 ). (30) Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt Euroopa muudetud arvepidamissüsteemi kehtestamist ei suuda liikmesriigid eraldi piisavalt saavutada ning seda on parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. (31) Konsulteeritud on Euroopa statistikasüsteemi komiteega. (32) Konsulteeritud on monetaar-, finants- ja maksebilansistatistika komiteega, mis on moodustatud nõukogu 13. novembri 2006. aasta otsusega 2006/856/EÜ, millega moodustatakse monetaar-, finants- ja maksebilansistatistika komitee, ( 11 ) ning rahvamajanduse kogutulu komiteega, mis on moodustatud nõukogu 15. juuli 2003. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 1287/2003 rahvamajanduse kogutulu ühtlustamise kohta turuhindades (rahvamajanduse kogutulu määrus) ( 12 ), ning arvestades järgmist: ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:







Artikkel 1

Sisu

1. Käesoleva määrusega kehtestatakse Euroopa arvepidamissüsteem 2010 (edaspidi „ESA 2010” või „ESA”).

2. ESA 2010s on sätestatud:

a) ühiste standardite, määratluste, klassifikaatorite ja arvepidamiseeskirjade metoodika (A lisa), mida kasutatakse liidus vajalike võrreldavate kontode ja tabelite ning artiklis 3 nõutud tulemuste koostamiseks;

b) programm (B lisa), mis näeb ette tähtajad, milleks liikmesriigid peavad edastama komisjonile (Eurostatile) punktis a osutatud metoodika kohaselt koostatavad kontod ja tabelid.

3. Ilma et see piiraks artiklite 5 ja 10 kohaldamist, kohaldatakse käesolevat määrust kõikide liidu õigusaktide suhtes, mis viitavad ESA-le või selle määratlustele.

4. Käesolev määrus ei kohusta liikmesriike kasutama ESA 2010 neile endile vajalike kontode koostamiseks.

Artikkel 2

Metoodika

1. Artikli 1 lõike 2 punktis a osutatud ESA 2010 metoodika on sätestatud A lisas.

2. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 7 vastu delegeeritud õigusakte ESA 2010 metoodika muutmiseks, et selgitada ja täiustada selle sisu ühtlustatud tõlgenduse või rahvusvahelise võrreldavuse tagamise nimel, tingimusel et muudatused ei muuda metoodika alusmõisteid, nende rakendamine ei eelda Euroopa statistikasüsteemi andmetootjatelt lisavahendeid ja need ei põhjusta muutust omavahendites.

3. Kui on kahtlusi, kas ESA 2010 arvepidamiseeskirju rakendatakse õigesti, taotleb asjaomane liikmesriik komisjonilt (Eurostatilt) selgitust. Komisjon (Eurostat) tegutseb kiiresti nii taotluse läbivaatamisel kui ka selgitatavas küsimuses asjaomasele liikmesriigile ja kõigile teistele liikmesriikidele nõu andmisel.

4. Liikmesriigid arvutavad ja jaotavad kaudselt mõõdetavad finantsvahendusteenused (FISIM) rahvamajanduse arvepidamises vastavalt A lisas kirjeldatud metoodikale. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 7 enne 17. septembrit 2013 vastu delegeeritud õigusakt, milles sätestatakse FISIMi arvutamise ja jaotamise muudetud metoodika. Käesoleva lõike kohase õiguse kasutamisel tagab komisjon, et delegeeritud õigusaktiga ei kaasne märkimisväärset täiendavat halduskoormust liikmesriikidele ja andmeesitajatele.

5. Liikmesriigid kirjendavad kulutused teadus- ja arendustegevusele põhivarasse tehtud kapitali kogumahutusena. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 7 vastu delegeeritud õigusakte, mille eesmärk on tagada liikmesriikide teadus- ja arendustegevust käsitlevate ESA 2010 andmete usaldusväärsus ja võrreldavus. Käesoleva lõike kohase õiguse kasutamisel tagab komisjon, et delegeeritud õigusaktidega ei kaasne märkimisväärset täiendavat halduskoormust liikmesriikidele ega andmeesitajatele.

Artikkel 3

Andmete edastamine komisjonile

1. Liikmesriigid edastavad komisjonile (Eurostatile) B lisas sätestatud kontod ja tabelid igale tabelile lisas kehtestatud tähtaja jooksul.

2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva määrusega nõutavad andmed ja metaandmed kindlaksmääratud andmevahetusstandardi ja muu praktikas kohaldatava korra kohaselt.

Andmed edastatakse või laaditakse üles elektrooniliselt komisjoni ühtsesse andmesisestusportaali. Komisjon määrab andmete edastamise andmevahetusstandardi ja muudes küsimustes kohaldatava korra kindlaks rakendusaktidega. Rakendusaktid võetakse vastu artikli 8 lõikes 2 osutatud kontrollimenetluse kohaselt.

Artikkel 4

Kvaliteedi hindamine

1. Käesoleva määruse kohaldamisel rakendatakse edastatavate andmete suhtes määruse (EÜ) nr 223/2009 artikli 12 lõikes 1 sätestatud kvaliteedikriteeriume kooskõlas käesoleva määruse artikliga 3.

2. Liikmesriigid esitavad komisjonile (Eurostatile) aruande artikli 3 kohaselt edastatavate andmete kvaliteedi kohta.

3. Käesoleva määrusega hõlmatud andmete suhtes lõikes 1 osutatud kvaliteedikriteeriumide kohaldamisel määrab komisjon kvaliteediaruandeid puudutavad üksikasjad, aruannete struktuuri, esitamise sageduse ning hindamisnäitajad kindlaks rakendusaktiga. Rakendusaktid võetakse vastu artikli 8 lõikes 2 osutatud kontrollimenetluse kohaselt.

4. Komisjon (Eurostat) hindab edastatud andmete kvaliteeti.

Artikkel 5

Kohaldamise ja esimese andmeedastuse kuupäev

1. ESA 2010 kohaldatakse esimest korda andmete suhtes, mis on koostatud B lisa kohaselt ja mis tuleb edastada alates 2014. aasta 1. septembrist.

2. Andmed edastatakse komisjonile (Eurostatile) B lisas sätestatud tähtaegadeks.

3. Enne esimest ESA 2010-l põhinevat andmeedastust kooskõlas lõikega 1 saadavad liikmesriigid komisjonile (Eurostatile) jätkuvalt ESA 95-l põhinevaid kontosid ja tabeleid.

4. Ilma et see piiraks nõukogu 22. mai 2000. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 (millega rakendatakse otsus 2007/436/EÜ, Euratom Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi kohta) ( 13 ) artikli 19 kohaldamist, kontrollivad komisjon ja asjaomane liikmesriik, kas käesolevat määrust kohaldatakse õigesti, ja esitavad selle kontrolli tulemused käesoleva määruse artikli 8 lõikes 1 osutatud komiteele.

Artikkel 6

Erandid

1. Kui liikmesriigi statistikasüsteemis on käesoleva määruse kohaldamiseks vaja teha põhjalikke muudatusi, teeb komisjon liikmesriigile ajutise erandi rakendusaktiga. Kõnealused erandid kaotavad kehtivuse hiljemalt 1. jaanuaril 2020. Rakendusaktid võetakse vastu artikli 8 lõikes 2 osutatud kontrollimenetluse kohaselt.

2. Komisjon teeb lõike 1 kohase erandi üksnes ajavahemikuks, mis on piisav selleks, et liikmesriik saaks oma statistikasüsteemi kohandada. Liikmesriigi SKP osakaal liidus või euroalal ei ole iseenesest erandi tegemise põhjenduseks. Komisjon abistab asjakohasel juhul asjaomaseid liikmesriike nende statistikasüsteemide nõutaval kohandamisel.

3. Lõigetes 1 ja 2 sätestatud eesmärkidel peab asjaomane liikmesriik esitama komisjonile nõuetekohaselt põhjendatud taotluse hiljemalt 17. oktoobril 2013.

Pärast konsulteerimist Euroopa statistikasüsteemi komiteega annab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule hiljemalt 1. juulil 2018 aru tehtud erandite kohaldamisest, et kontrollida, kas need erandid on endiselt põhjendatud.

Artikkel 7

Delegeeritud volituste rakendamine

1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.

2. Artikli 2 lõigetes 2 ja 5 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile viieks aastaks alates 16. juulist 2013. Artikli 2 lõikes 4 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile kaheks kuuks alates 16. juulist 2013. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase tähtaja möödumist. Volituste delegeerimist pikendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab selle suhtes vastuväite, tehes seda hiljemalt kolm kuud enne iga ajavahemiku lõppemist.

3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artikli 2 lõigetes 2, 4 ja 5 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.

Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.

4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

5. Artikli 2 lõigete 2, 4 ja 5 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kolme kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kolme kuu võrra.

Artikkel 8

Komitee

1. Komisjoni abistab määruse (EÜ) nr 223/2009 alusel moodustatud Euroopa statistikasüsteemi komitee. Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.

2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.

Artikkel 9

Koostöö teiste komiteedega

1. Kõikides otsuse 2006/856/EÜ alusel loodud monetaar-, finants- ja maksebilansistatistika komitee pädevusse kuuluvates küsimustes küsib komisjon selle komitee arvamust vastavalt nimetatud otsuse artiklile 2.

2. Komisjon edastab määruse (EÜ, Euratom) nr 1287/2003 alusel moodustatud rahvamajanduse kogutulu komiteele mis tahes teabe käesoleva määruse rakendamise kohta, mida nimetatud komitee vajab oma ülesannete täitmiseks.

Artikkel 10

Üleminekusätted

1. Eelarve ja omavahendite puhul on kehtivaks Euroopa arvepidamise süsteemiks, nagu on osutatud määruse (EÜ, Euratom) nr 1287/2003 artikli 1 lõikes 1 ning sellega seotud õigusaktides, eelkõige määruses (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 ja nõukogu 29. mai 1989. aasta määruses (EMÜ, Euratom) nr 1553/89 (käibemaksust laekuvate omavahendite kogumise kindla ühtse korra kohta) ( 14 ) jätkuvalt ESA 95 senikaua, kuni kehtib nõukogu 7. juuni 2007. aasta otsus 2007/436/EÜ, Euratom Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi kohta ( 15 ).

2. Käibemaksupõhiste omavahendite kindlaksmääramisel võivad liikmesriigid erandina lõikest 1 kasutada ESA 2010-l põhinevaid andmeid ka siis, kui otsus 2007/436/EÜ, Euratom on veel jõus, juhul kui nõutavad ESA 95 üksikasjalikud andmed ei ole kättesaadavad.

Artikkel 11

Kaudsete kohustuste kohta aruannete esitamine

Komisjon esitab 2014. aastaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, mis sisaldab olemasolevat teavet avaliku ja erasektori partnerluste ning muude valitsemissektoriväliste kaudsete kohustuste, sealhulgas tingimuslike kohustuste kohta.

Komisjon (Eurostat) esitab 2018. aastaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule veel ühe aruande, milles hinnatakse, mil määral Eurostati avaldatud kohustusi käsitlev teave väljendab kõiki valitsemissektoriväliseid kaudseid kohustusi, sealhulgas tingimuslikke kohustusi.

Artikkel 12

Läbivaatamine

Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule 1. juuliks 2018 ja seejärel iga viie aasta järel aruande käesoleva määruse kohaldamise kohta.

Aruandes hinnatakse muu hulgas järgmist:

a) rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise andmete kvaliteeti;

b) käesoleva määruse tõhusust ja ESA 2010 suhtes kohaldatavat seiret ning

c) edasiminekut seoses ESA 2010 andmete kättesaadavuse ja tingimuslike kohustustega.

Artikkel 13

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.









A LISA

1. PEATÜKK ÜLDTUNNUSED JA ALUSPÕHIMÕTTED ÜLDTUNNUSED Üleilmastumine ESA 2010 KASUTAMINE Analüüsi ja poliitika raamistik ESA 2010 mõistete tunnused Klassifitseerimine sektorite järgi Satelliitarvepidamine ESA 2010 ja SNA 2008 ESA 2010 ja ESA 95 ESA 2010 KUI SÜSTEEMI ALUSPÕHIMÕTTED Statistilised üksused ja nende rühmitamine Institutsionaalsed üksused ja sektorid Kohalikud tegevusalaüksused ja tegevusalad Residendist üksused ja mitteresidendist üksused, kogumajandus ja välismaailm Vood ja vara seisud Vood Tehingud Tehingute omadused Üksustevahelised versus üksusesisesed tehingud Rahalised versus mitterahalised tehingud Tehingud vastaspoolega ja ilma vastaspooleta Ümberkorraldatud tehingud Ümbersuunamine Osadeks jaotamine Peamise tehingupoole eristamine Piiripealsed juhtumid Vara muud muutused Vara või kohustuste mahu muud muutused Kapitalikasum ja -kahjum Vara seis Kontode ja koondnäitajate süsteem Arvepidamise reeglid Kahepoolse arvepidamise terminoloogia Kahekordne kanne / neljakordne kanne Väärtuse arvestamine Toodete väärtuse arvestamise erieeskirjad Väärtuse arvestamine püsivhindades Kirjendamise aeg Konsolideerimine ja tasaarvestus Konsolideerimine Tasaarvestus Kontod, tasakaalustavad kirjed ja koondnäitajad Kontode kogum Kaupade ja teenuste konto Välismaailma konto Tasakaalustavad kirjed Koondnäitajad SKP: peamine koondnäitaja Sisend-väljundraamistik Pakkumise ja kasutamise tabelid Sümmeetrilised sisend-väljundtabelid 2. PEATÜKK ÜKSUSED JA ÜKSUSTE RÜHMAD RAHVAMAJANDUSE PIIRID INSTITUTSIONAALSED ÜKSUSED Peakontorid ja valdusettevõtted Ettevõtete grupid Eriotstarbelised üksused Varasid hoidvad finantsasutused Kunstlikud tütarettevõtted Valitsemissektori eriotstarbelised üksused INSTITUTSIONAALSED SEKTORID Mittefinantsettevõtted (S.11) Allsektor „Avaliku sektori mittefinantsettevõtted” (S.11001) Allsektor „Omamaised erasektori mittefinantsettevõtted” (S.11002) Allsektor „Väliskapitali kontrolli all olevad mittefinantsettevõtted” (S.11003) Finantsinstitutsioonid (S.12) Finantsvahendajad Finantsvahenduse abiettevõtted Muud finantsinstitutsioonid kui finantsvahendajad ja finantsvahenduse abiettevõtted Finantsinstitutsioonide sektorisse kuuluvad institutsionaalsed üksused Finantsinstitutsioonide sektori allsektorid Finantsinstitutsioonide sektori allsektorite kombineerimine Finantsinstitutsioonide sektori allsektorite jaotamine avaliku sektori, omamaisteks erasektori ja väliskapitali kontrolli all olevateks finantsinstitutsioonideks Keskpank (S.121) Hoiuseid kaasavad ettevõtted, v.a keskpank (S.122) Rahaturufondid (S.123) Investeerimisfondid, mis ei ole rahaturufondid (S.124) Muud finantsvahendusettevõtted peale kindlustusseltside ja pensionifondide (S.125) Väärtpaberistamistehingutesse kaasatud finantsvahendusettevõtted Väärtpaberi- ja tuletisinstrumendimaaklerid, laenuandmisega tegelevad finantsinstitutsioonid ning spetsialiseerunud finantsinstitutsioonid Finantsvahenduse abiettevõtted (S.126) Varasid hoidvad finantsasutused ja laenuandjad (S.127) Kindlustusseltsid (S.128) Pensionifondid (S.129) Valitsemissektor (S.13) Keskvalitsus (v.a riiklikud sotsiaalkindlustusfondid) (S.1311) Osariigi/liidumaa valitsus (v.a riiklikud sotsiaalkindlustusfondid) (S.1312) Kohalik omavalitsus (v.a riiklikud sotsiaalkindlustusfondid) (S.1313) Riiklikud sotsiaalkindlustusfondid (S.1314) Kodumajapidamised (S.14) Tööandjad ja füüsilisest isikust ettevõtjad (S.141 ja S.142) Töötajad (S.143) Omanditulu saajad (S.1441) Pensionisaajad (S.1442) Muude siirdetulude saajad (S.1443) Kodumajapidamisi teenindavad kasumitaotluseta institutsioonid (S.15) Välismaailm (S.2) Tootjaüksuste sektorite klassifikatsioon peamiste standardsete õiguslike omandivormide lõikes KOHALIKUD TEGEVUSALAÜKSUSED JA TEGEVUSALAD Kohalik tegevusalaüksus Tegevusalad Majanduse tegevusalade klassifikaator HOMOGEENSE TOOTMISE ÜKSUSED JA HOMOGEENSED TEGEVUSALAD Homogeense tootmise üksus Homogeenne tegevusala 3. PEATÜKK TEHINGUD TOODETEGA JA MITTETOODETUD VARADEGA TEHINGUD TOODETEGA ÜLDISELT TOOTMINE JA TOODANG Põhi-, kõrval- ja abitegevusalad Toodang (P.1) Institutsionaalsed üksused: turutootjate, enda lõpptarbeks tootjate ja turuväliste tootjate eristamine Toodangu kirjendamise aeg ja väärtuse arvestamine Põllumajandus, metsamajandus ja kalapüük (jaotis A) Töötlev tööstus (jaotis C), ehitus (jaotis F) Hulgi- ja jaekaubandus; mootorsõidukite ja mootorrataste remont (jaotis G) Veondus ja laondus (jaotis H) Majutus ja toitlustus (jaotis I) Finants- ja kindlustustegevus (jaotis K): keskpanga toodang Finants- ja kindlustustegevus (jaotis K): finantsteenused üldiselt Finantsteenused, mida osutatakse otseste maksete eest Finantsteenused, mille eest makstakse intresside kujul Finantsteenused, mis seisnevad finantsturgudel finantsvara ja -kohustuste soetamises ja realiseerimises Finantsteenused, mida osutatakse kindlustus- ja pensioniskeemide raames, kusjuures tegevust rahastatakse kindlustusmaksetest ja säästudelt saadavast tulust Kinnisvaraalane tegevus (jaotis L) Kutse-, teadus- ja tehnikaalane tegevus (jaotis M); haldus- ja abitegevused (jaotis N) Avalik haldus ja riigikaitse; kohustusliku riikliku sotsiaalkindlustuse teenused (jaotis O) Haridus (jaotis P); tervishoid ja sotsiaalhoolekanne (jaotis Q) Kunst, meelelahutus ja vaba aeg (jaotis R); muud teenindavad tegevused (jaotis S) Kodumajapidamiste kui tööandjate tegevus (jaotis T) VAHETARBIMINE (P.2) Vahetarbimise kirjendamise aeg ja väärtuse arvestamine LÕPPTARBIMINE (P.3, P.4) Lõpptarbimiskulutused (P.3) Tegelik lõpptarbimine (P.4) Lõpptarbimiskulutuste kirjendamise aeg ja väärtuse arvestamine Tegeliku lõpptarbimise kirjendamise aeg ja väärtuse arvestamine KAPITALI KOGUMAHUTUS (P.5) Kapitali kogumahutus põhivarasse (P.51g) Kapitali kogumahutus põhivarasse – kirjendamise aeg ja väärtuse arvestamine Põhivara kulum (P.51c) Varude muutus (P.52) Varude muutuse kirjendamise aeg ja väärtuse arvestamine Väärisesemete soetamine miinus realiseerimine (P.53) KAUPADE JA TEENUSTE EKSPORT JA IMPORT (P.6 ja P.7) Kaupade eksport ja import (P.61 ja P.71) Teenuste eksport ja import (P.62 ja P.72) TEHINGUD OLEMASOLEVATE KAUPADEGA MITTETOODETUD VARA SOETAMINE MIINUS REALISEERIMINE (NP) 4. PEATÜKK JAOTUSTEHINGUD HÜVITISED TÖÖTAJATELE (D.1) Palk (D.11) Rahaline palk Mitterahaline palk Tööandjate sotsiaalmaksed (D.12) Tööandjate tegelikud sotsiaalmaksed (D.121) Tööandjate arvestuslikud sotsiaalmaksed (D.122) TOOTMIS- JA IMPORDIMAKSUD (D.2) Tootemaksud (D.21) Lisandväärtusmaksu tüüpi maksud (käibemaks) (D.211) Impordimaksud ja -tollimaksud, välja arvatud käibemaks (D.212) Tootemaksud, välja arvatud käibemaks ja impordimaksud (D.214) Muud tootmismaksud (D.29) Euroopa Liidu institutsioonidele makstavad tootmis- ja impordimaksud Tootmis- ja impordimaksud: kirjendamise aeg ja kirjendatavad summad SUBSIIDIUMID (D.3) Tootesubsiidiumid (D.31) Impordisubsiidiumid (D.311) Muud tootesubsiidiumid (D.319) Muud tootmissubsiidiumid (D.39) OMANDITULU (D.4) Intressid (D.41) Hoiuste ja laenude intressid Võlaväärtpaberite intressid Lühiajaliste võlakirjade ja teiste samalaadsete lühiajaliste instrumentide intressid Võlakirjade ja obligatsioonide intressid Intressimäära vahetuslepingud ja forvardintressiga lepingud Kapitalirendi intressid Muud intressid Kirjendamise aeg Ettevõtete jaotatud tulu (D.42) Dividendid (D.421) Kvaasikorporatiivsete ettevõtete tuludest välja võetud summad (D.422) Reinvesteeritud tulu välismaistelt otseinvesteeringutelt (D.43) Muu investeerimistulu (D.44) Kindlustuspoliiside omanike investeerimistulu (D.441) Pensioniõigustelt makstav investeerimistulu (D.442) Kollektiivsete investeerimisfondide osanike investeerimistulu (D.443) Rent ja üür (D.45) Maarent Maavarade rent JOOKSVAD TULUMAKSUD, OMANDIMAKSUD JNE (D.5) Tulumaksud (D.51) Muud jooksvad maksud (D.59) SOTSIAALMAKSED JA -TOETUSED (D.6) Netosotsiaalmaksed (D.61) Tööandjate tegelikud sotsiaalmaksed (D.611) Tööandjate arvestuslikud sotsiaalmaksed (D.612) Kodumajapidamiste tegelikud sotsiaalmaksed (D.613) Kodumajapidamiste sotsiaalmaksete täiendused (D.614) Sotsiaaltoetused, v.a mitterahalised sotsiaalsiirded (D.62) Rahalised riiklikud sotsiaalkindlustushüvitised (D.621) Muud sotsiaalkindlustushüvitised (D.622) Rahalised sotsiaalabitoetused (D.623) Mitterahalised sotsiaalsiirded (D.63) Mitterahalised sotsiaalsiirded – valitsemissektori ja KTKTIde turuväline toodang (D.631) Mitterahalised sotsiaalsiirded – valitsemissektori ja KTKTIde ostetud turutoodang (D.632) MUUD JOOKSVAD SIIRDED (D.7) Kahjukindlustuse netopreemiad (D.71) Kahjukindlustuse nõuded (D.72) Valitsemissektorisisesed jooksvad siirded (D.73) Jooksev rahvusvaheline koostöö (D.74) Mitmesugused jooksvad siirded (D.75) Jooksvad siirded KTKTIdele (D.751) Kodumajapidamistevahelised jooksvad siirded (D.752) Mitmesugused muud jooksvad siirded (D.759) Trahvid Loteriid ja hasartmängud Kompensatsioonimaksed Käibemaksu- ja kogurahvatulupõhised ELi omavahendid (D.76) KOHANDUS PENSIONIÕIGUSTE MUUTUSTE ARVESSEVÕTMISEKS (D.8) KAPITALISIIRDED (D.9) Kapitalimaksud (D.91) Investeeringutoetused (D.92) Muud kapitalisiirded (D.99) TÖÖTAJATE AKTSIAOPTSIOONID 5. PEATÜKK FINANTSTEHINGUD FINANTSTEHINGUTE ÜLDTUNNUSED Finantsvara, finantsnõuded ja -kohustused Tingimuslik vara ja tingimuslikud kohustused Finantsvara ja -kohustuste kategooriad Bilansid, finantskonto ja muud vood Väärtuse arvestamine Neto- ja brutokirjendamine Konsolideerimine Tasaarvestus Finantstehingute arvepidamiseeskirjad Finantstehing, mille vastastehing on jooksev või kapitalisiire Finantstehing, mille vastastehing on omanditulu Kirjendamise aeg Kellelt-kellele-finantskonto FINANTSTEHINGUTE KLASSIFITSEERIMINE ÜKSIKASJALIKE KATEGOORIATE KAUPA Rahaline kuld ja eriarveldusühikud (F.1) Rahaline kuld (F.11) SDRid (F.12) Sularaha ja hoiused (F.2) Sularaha (F.21) Hoiused (F.22 ja F.29) Arveldushoiused (F.22) Muud hoiused (F.29) Võlaväärtpaberid (F.3) Võlaväärtpaberite peamised tunnused Klassifikatsioon algse lunastamistähtaja ja valuuta alusel Klassifikatsioon intressimäära järgi Fikseeritud intressimääraga võlaväärtpaberid Muutuva intressimääraga võlaväärtpaberid Kombineeritud intressimääraga võlaväärtpaberid Suunatud emissioonid Väärtpaberistamine Tagatud võlakirjad Laenud (F.4) Laenude peamised tunnused Laenude klassifitseerimine algse tähtaja, valuuta ja laenueesmärgi alusel Laenutehingute ja hoiusetehingute eristamine Laenutehingute ja võlaväärtpaberitehingute eristamine Laenu-, kaubanduskrediidi- ja kaubavekslitehingute eristamine Väärtpaberite laenuks andmine ja tagasiostulepingud Kapitalirent Muud laenuliigid Finantsvarad, mis ei kuulu laenude kategooriasse Omandiväärtpaberid ja investeerimisfondide aktsiad või osakud (F.5) Omandiväärtpaberid (F.51) Hoidmistunnistused Noteeritud aktsiad (F.511) Noteerimata aktsiad (F.512) Väärtpaberite esimene avalik pakkumine, noteerimine, noteerimise lõpetamine ja aktsiate tagasiostmine Finantsvarad, mis ei kuulu omandiväärtpaberite hulka Muud omandiväärtpaberid (F.519) Omandiväärtpaberitega tehtavate tehingute väärtuse arvestamine Investeerimisfondide aktsiad ja osakud (F.52) Rahaturufondide aktsiad ja osakud (F.521) Muude investeerimisfondide (v.a rahaturufondid) aktsiad ja osakud (F.522) Investeerimisfondide aktsiate ja osakute tehingute väärtuse arvestamine Kindlustus-, pensioni- ja muud standardsed tagatisskeemid (F.6) Kahjukindlustuse kindlustustehnilised eraldised (F.61) Elukindlustuse ja annuiteedi õigused (F.62) Pensioniõigused (F.63) Tingimuslikud pensioniõigused Pensionifondide nõuded pensioniskeemide halduritele (F.64) Õigus saada hüvitisi, mis ei ole pensionihüvitised (F.65) Reservid nõuete jaoks standardsete tagatiste raames (F.66) Standardsed tagatised ja ühekordsed tagatised Tuletisinstrumendid ja töötajate aktsiaoptsioonid (F.7) Tuletisinstrumendid (F.71) Optsioonid Forvardlepingud Optsioonide ja forvardlepingute erinevus Vahetuslepingud Forvardintressiga leping Krediididerivatiivid Krediidiriski vahetustehingud Muud finantsinstrumendid, mis ei kuulu tuletisinstrumentide hulka Töötajate aktsiaoptsioonid (F.72) Tuletisinstrumentide ja töötajate aktsiaoptsiooni tehingute väärtuse arvestamine Muud saadavad/makstavad arved (F.8) Kaubanduskrediit ja ettemaksed (F.81) Muud saadavad/makstavad arved, v.a kaubanduskrediit ja ettemaksed (F.89) LISA 5.1. FINANTSTEHINGUTE KLASSIFITSEERIMINE Finantstehingute klassifitseerimine kategooria alusel Finantstehingute klassifitseerimine kaubeldavuse alusel Struktureeritud väärtpaberid Finantstehingute klassifitseerimine tulu liigi alusel Finantstehingute klassifitseerimine intressimäära liigi alusel Finantstehingute klassifitseerimine tähtaja alusel Lühike ja pikk tähtaeg Algne tähtaeg ja järelejäänud tähtaeg Finantstehingute klassifitseerimine valuuta alusel Rahanäitajad 6. PEATÜKK MUUD VOOD SISSEJUHATUS VARADE JA KOHUSTUSTE MUUD MUUTUSED Varade või kohustuste muud mahumuutused (K.1–K.6) Vara majanduslik tekkimine (K.1) Mittetoodetud vara majanduslik kadumine (K.2) Katastroofikahjud (K.3) Hüvituseta võõrandamine (K.4) Mujal kvalifitseerimata muud mahumuutused (K.5) Muutused klassifitseerimises (K.6) Muutused sektorilises klassifitseerimises ja institutsionaalse üksuse struktuuris (K.61) Muutused vara ja kohustuste klassifitseerimises (K.62) Nominaalsed kapitalikasumid ja -kahjumid (K.7) Neutraalne kapitalikasum/-kahjum (K.71) Reaalne kapitalikasum/-kahjum (K.72) Kapitalikasum ja -kahjum finantsvara ja -kohustuste liikide kaupa Rahaline kuld ja SDRid (AF.1) Sularaha ja hoiused (AF.2) Võlaväärtpaberid (AF.3) Laenud (AF.4) Omandiväärtpaberid ja investeerimisfondide aktsiad ja osakud (AF.5) Kindlustus-, pensioni- ja muud standardsed tagatisskeemid (AF.6) Tuletisinstrumendid ja töötajate aktsiaoptsioonid (AF.7) Muud saadavad/makstavad arved (AF.8) Välisvaluutas nomineeritud vara 7. PEATÜKK BILANSID VARA JA KOHUSTUSTE LIIGID Vara määratlus VARA JA KOHUSTUSTE KAJASTAMISEL TEHTAVAD ERANDID VARA JA KOHUSTUSTE KATEGOORIAD Toodetud mittefinantsvara (AN.1) Mittetoodetud mittefinantsvara (AN.2) Finantsvara ja -kohustused (AF) KIRJETE VÄÄRTUSE ARVESTAMINE BILANSSIDES Väärtuse arvestamise üldpõhimõtted MITTEFINANTSVARA (AN) Toodetud mittefinantsvara (AN.1) Põhivara (AN.11) Intellektuaalomandiõigustega seotud tooted (AN.117) Mittetoodetud vara omandiõiguse ülemineku kulu (AN.116) Varud (AN.12) Väärisesemed (AN.13) Mittetoodetud mittefinantsvara (AN.2) Loodusvarad (AN.21) Maa (AN.211) Mineraalsed ja energeetilised maavarad (AN.212) Muud loodusvarad (AN.213, AN.214 ja AN.215) Lepingud, rendi-/üürilepingud ja litsentsid (AN.22) Firmaväärtuse ja turundusvarade soetamine miinus realiseerimine (AN.23) FINANTSVARA JA -KOHUSTUSED (AF) Rahaline kuld ja eriarveldusühikud (AF.1) Sularaha ja hoiused (AF.2) Võlaväärtpaberid (AF.3) Laenud (AF.4) Omandiväärtpaberid ning investeerimisfondide aktsiad/osakud (AF.5) Kindlustus-, pensioni- ja muud standardsed tagatisskeemid (AF.6) Tuletisinstrumendid ja töötajate aktsiaoptsioonid (AF.7) Muud saadavad/makstavad arved (AF.8) FINANTSBILANSID MEMOKIRJED Kestvuskaubad (AN.m) Välismaised otseinvesteeringud (AF.m1) Viivislaenud (AF.m2) Viivislaenude kirjendamine LISA 7.1. VARA KATEGOORIATE KOKKUVÕTTED LISA 7.2. LIIKUMINE ALGBILANSIST LÕPPBILANSSI 8. PEATÜKK KONTODE KOGUM SISSEJUHATUS Kontode kogum KONTODE KOGUM Jooksevkontod Tootmiskonto (I) Tulude jaotamise ja kasutamise kontod (II) Tulu esmase jaotamise kontod (II.1) Tulude moodustamise konto (II.1.1) Esmaste tulude jaotamise konto (II.1.2) Ettevõtlustulu konto (II.1.2.1) Muude esmaste tulude jaotamise konto (II.1.2.2) Tulude teisese jaotamise konto (II.2) Mitterahalise tulu ümberjaotamise konto (II.3) Tulude kasutamise konto (II.4) Kasutatava tulu kasutamise konto (II.4.1) Korrigeeritud kasutatava tulu kasutamise konto (II.4.2) Akumulatsioonikontod (III) Kapitalikonto (III.1) Säästmisest ja kapitalisiiretest tingitud netoväärtuse muutuste konto (III.1.1) Mittefinantsvara soetuste konto (III.1.2) Finantskonto (III.2) Vara muude muutuste konto (III.3) Vara muude mahumuutuste konto (III.3.1) Ümberhindluskonto (III.3.2) Neutraalse kapitalikasumi/-kahjumi konto (III.3.2.1) Reaalse kapitalikasumi/-kahjumi konto (III.3.2.2) Bilanss (IV) Algbilanss (IV.1) Bilansimuutused (IV.2) Lõppbilanss (IV.3) VÄLISMAAILMA KONTOD (V) Jooksevkontod Kaupade ja teenuste välismajanduskonto (V.I) Esmaste tulude ja jooksvate siirete välismajanduskonto (V.II) Välismaailma akumulatsioonikontod (V.III) Kapitalikonto (V.III.1) Finantskonto (V.III.2) Vara muude muutuste konto (V.III.3) Bilanss (V.IV) KAUPADE JA TEENUSTE KONTO (0) MAJANDUSE INTEGREERITUD KONTOD KOONDNÄITAJAD Sisemajanduse koguprodukt turuhindades (SKP) Kogumajanduse tegevuse ülejääk Kogumajanduse segatulu Kogumajanduse ettevõtlustulu Rahvatulu (turuhindades) Kasutatav rahvatulu Sääst Välismajanduse jooksevkonto saldo Kogumajanduse netolaenuandmine (+) või -võtmine (–) Kogumajanduse netoväärtus Valitsemissektori kulud ja tulud 9. PEATÜKK PAKKUMISE JA KASUTAMISE TABELID NING SISEND-VÄLJUNDRAAMISTIK SISSEJUHATUS KIRJELDAMINE STATISTILINE VAHEND ANALÜÜSIVAHEND PAKKUMISE JA KASUTAMISE TABELITE ÜKSIKASJALIKUM KIRJELDUS Klassifikaatorid Hindamispõhimõtted Kaubanduslikud ja transpordimarginaalid Tootmis- ja impordimaksud miinus tootmis- ja impordisubsiidiumid Muud põhimõtted Lisateave ANDMEALLIKAD JA TASAKAALUSTAMINE ANALÜÜSIVAHEND JA LAIENDUSED 10. PEATÜKK HINNA JA MAHU NÄITAJAD HINNA- JA MAHUINDEKSITE ROLL RAHVAMAJANDUSE ARVEPIDAMISE SÜSTEEMIS Hinna- ja mahuindeksite koondsüsteem Muud hinna- ja mahuindeksid HINNA- JA MAHUINDEKSITE MÄÄRAMISE ÜLDISED PÕHIMÕTTED Turutoodete hindade ja mahtude määratlus Kvaliteet, hind ja homogeensed tooted Hinnad ja maht Uued tooted Turuväliste teenuste käsitlemise põhimõtted Lisandväärtuse ja SKP arvestamise põhimõtted PROBLEEMID PÕHIMÕTETE RAKENDAMISEL Tootemaksud ja -subsiidiumid, impordimaksud ja -subsiidiumid Muud tootmismaksud ja -subsiidiumid Põhivara kulum Hüvitised töötajatele Toodetud põhivara seis ja varud KOGUMAJANDUSE REAALTULU NÄITAJAD MAJANDUSRUUMIDEVAHELISED HINNA- JA MAHUINDEKSID 11. PEATÜKK RAHVASTIK JA TÖÖJÕUSISENDID KOGURAHVASTIK MAJANDUSLIKULT AKTIIVNE RAHVASTIK TÖÖHÕIVE Töötajad Mittepalgalised töötajad Tööhõive ja residentsus TÖÖTUS AMETIKOHAD Ametikohad ja residentsus VARIMAJANDUS TÖÖTATUD TUNDIDE KOGUARV Tegelikult töötatud tunnid TÄISTÖÖAJA EKVIVALENT TÖÖTAJA TÖÖJÕUSISEND PÜSIVA HÜVITISE KORRAL TOOTLIKKUSE NÄITAJA 12. PEATÜKK KVARTAALNE RAHVAMAJANDUSE ARVEPIDAMINE SISSEJUHATUS KVARTAALSE RAHVAMAJANDUSE ARVEPIDAMISE ERIJOONED Kirjendamise aeg Lõpetamata toodang Ühe aasta jooksul konkreetsesse perioodi koondunud tegevus Pika intervalliga maksed Kiirhinnangud Kvartaalse rahvamajanduse arvepidamise tasakaalustamine ja hinnangute ühildamine Tasakaalustamine Kooskõla kvartaalse ja aastase arvepidamise vahel – hinnangute ühildamine Aheldamise meetodil saadud hinna- ja mahumuutuse näitajad Sesoonne ja kalendaarne korrigeerimine Sesoonselt korrigeeritud aheldatud mahunäitajate koostamise järjestus 13. PEATÜKK REGIONAALNE ARVEPIDAMINE SISSEJUHATUS REGIONAALNE TERRITOORIUM ÜKSUSED JA REGIONAALNE ARVEPIDAMINE Institutsionaalsed üksused Kohalikud tegevusalaüksused (toimlad) ja regionaalsed tootmistegevused tegevusalade kaupa REGIONALISEERIMISE MEETODID TOOTMISTEGEVUSE KOONDNÄITAJAD Kogulisandväärtus ja sisemajanduse koguprodukt piirkondade kaupa FISIMi jaotamine kasutavate tegevusalade vahel Tööhõive Hüvitised töötajatele Üleminek regionaalselt kogulisandväärtuselt regionaalsele SKP-le Regionaalse kogulisandväärtuse kasvumäär KODUMAJAPIDAMISTE TULUDE REGIONAALNE ARVEPIDAMINE 14. PEATÜKK KAUDSELT MÕÕDETAVAD FINANTSVAHENDUSTEENUSED (FISIM) FISIMi MÕISTE JA NENDE KASUTAJATE JAOTAMISE MÕJU PEAMISTELE KOONDNÄITAJATELE FISIMi KOGUTOODANGU ARVUTAMINE SEKTORITES S.122 ja S.125 Vajalikud statistilised andmed Baasintressimäärad Sisemine baasintressimäär Välised baasintressimäärad FISIMi üksikasjalik jaotus institutsionaalsete sektorite lõikes Kodumajapidamiste kasutatava FISIMi rühmitamine vahe- ja lõpptarbimiseks FISIMi IMPORDI ARVUTAMINE FISIM MAHUNÄITAJATES FISIMi ARVUTAMINE TEGEVUSALADE LÕIKES KESKPANGA TOODANG 15. PEATÜKK LEPINGUD, RENDI-/ÜÜRILEPINGUD JA LITSENTSID SISSEJUHATUS KASUTUSRENDI, LOODUSVARADE RENDI JA KAPITALIRENDI ERINEVUS Kasutusrent Kapitalirent Loodusvarade rent Loodusvarade kasutusload Spetsiifilised tegevusload Avaliku ja erasektori partnerlus (PPP) Teenuste kontsessioonilepingud Kaubeldavad kasutusrendilepingud (AN.221) Ainuõigus kaupadele ja teenustele tulevikus (AN.224) 16. PEATÜKK KINDLUSTUS SISSEJUHATUS Otsekindlustus Edasikindlustus Osalevad üksused OTSEKINDLUSTUSE TOODANG Teenitud kindlustuspreemiad Kindlustuspreemia lisandid Korrigeeritud tekkinud nõuded ja maksmisele kuuluvad hüvitised Kahjukindlustuse korrigeeritud tekkinud nõuded Elukindlustuse maksmisele kuuluvad hüvitised Kindlustustehnilised eraldised Kindlustuse toodangu kindlaksmääramine Kahjukindlustus Elukindlustus Edasikindlustus KAHJUKINDLUSTUSEGA SEOTUD TEHINGUD Kindlustuse toodangu jaotus kasutajate vahel Välismaailmale ja välismaailmast osutatavad kindlustusteenused Arvestuskirjed ELUKINDLUSTUSTEHINGUD EDASIKINDLUSTUSEGA SEOTUD TEHINGUD KINDLUSTUSE ABIETTEVÕTETEGA SEOTUD TEHINGUD ANNUITEEDID KAHJUKINDLUSTUSNÕUETE KIRJENDAMINE Korrigeeritud nõuete käsitlemine Katastroofikahjude käsitlemine 17. PEATÜKK SOTSIAALKINDLUSTUS, SH PENSIONID SISSEJUHATUS Sotsiaalkindlustusskeemid, sotsiaalabi ja individuaalsed kindlustuslepingud Sotsiaaltoetused Valitsemissektori pakutavad sotsiaaltoetused Muude institutsionaalsete üksuste pakutavad sotsiaaltoetused Pensionid ja muud hüvitised MUUD SOTSIAALKINDLUSTUSHÜVITISED KUI PENSIONID Muud riiklikud sotsiaalkindlustusskeemid kui pensioniskeemid Muud tööga seotud sotsiaalkindlustusskeemid Vara seisu ja voogude kirjendamine vastavalt sotsiaalkindlustusskeemi (v.a pensioniskeem) liigile Riiklikud sotsiaalkindlustusskeemid Muud tööga seotud sotsiaalkindlustusskeemid (v.a pensioniskeemid) PENSIONID Pensioniskeemide liigid Riikliku sotsiaalkindlustuse pensioniskeemid Muud tööga seotud pensioniskeemid Määratud sissemaksega pensioniskeemid Määratud väljamaksega pensioniskeemid Tinglikud määratud sissemaksega pensioniskeemid ja kombineeritud pensioniskeemid Määratud väljamaksega skeemide ja määratud sissemaksega skeemide võrdlus Pensionikorraldaja, pensioniskeemi haldur, pensionifond ja mitut tööandjat hõlmav pensioniskeem Pensionikorraldaja, pensioniskeemi haldur, pensionifond ja mitut tööandjat hõlmav pensioniskeem Riikliku sotsiaalkindlustuse pensioniskeemidega seotud tehingud Muude tööga seotud pensioniskeemidega seotud tehingud Määratud sissemaksega pensioniskeemidega seotud tehingud Muud määratud sissemaksega pensioniskeemiga seotud vood Määratud väljamaksega pensioniskeemidega seotud tehingud SOTSIAALKINDLUSTUSSKEEMIDES KOGUNENUD PENSIONIÕIGUSTE TÄIENDAV TABEL Täiendava tabeli ülesehitus Tabeli veerud Tabeli read Alg- ja lõppbilanss Muutused pensioniõigustes tehingute tõttu Muutused pensioniõigustes muude majandusvoogude tõttu Seotud näitajad Kindlustusmatemaatilised eeldused Kogunenud pensioniõigused Diskontomäär Palgakasv Demograafilised eeldused 18. PEATÜKK VÄLISMAAILMA KONTO SISSEJUHATUS MAJANDUSTERRITOORIUM Residentsus INSTITUTSIONAALSED ÜKSUSED FILIAALI KUI MÕISTE KASUTAMINE MAKSEBILANSI RAHVUSVAHELISTEL KONTODEL TINGLIKUD RESIDENDIST ÜKSUSED MULTITERRITORIAALSED ETTEVÕTTED GEOGRAAFILINE JAOTUS MAKSEBILANSI RAHVUSVAHELISED KONTOD RAHVUSVAHELISTE KONTODE JOOKSEVKONTODE TASAKAALUSTAVAD KIRJED VÄLISMAAILMA SEKTORI KONTOD JA NENDE SUHE MAKSEBILANSI RAHVUSVAHELISTESSE KONTODESSE Kaupade ja teenuste välismajanduskonto Väärtuse arvestamine Töötlemiseks tarnitud kaubad Kaupade vahendamine Vahenduskaubad Kaudselt mõõdetavate finantsvahendusteenuste (FISIM) import ja eksport Esmaste ja teiseste tulude välismajanduskonto Esmaste tulude konto Tulu otseinvesteeringutelt BPM6 teiseste tulude (jooksvate siirete) konto Väliskapitalikonto Välisfinantskonto ja rahvusvaheline investeerimispositsioon VÄLISMAAILMA SEKTORI BILANSID 19. PEATÜKK EUROOPA KONTOD SISSEJUHATUS RAHVAMAJANDUSE KONTODEST EUROOPA KONTODENI Eri vääringus andmete teisendamine Euroopa institutsioonid Välismaailma konto Tehingute tasakaalustamine Hinna ja mahu näitajad Bilansid Kellelt-kellele-maatriksid LISA 19.1. EUROOPA INSTITUTSIOONIDE KONTOD Ressursid Kasutamine Konsolideerimine 20. PEATÜKK VALITSEMISSEKTORI ARVEPIDAMINE SISSEJUHATUS VALITSEMISSEKTORI MÄÄRATLUS Valitsusüksuste kindlaksmääramine Valitsusüksused Valitsemissektorisse klassifitseeritavad kasumitaotluseta institutsioonid Valitsemissektori muud üksused Avaliku sektori poolne kontroll Turupõhisuse ja turuvälisuse eristus Majanduslikult olulise hinna mõiste Avaliku sektori tootja toodangu ostjaga seotud kriteeriumid Toodangut müüakse peamiselt ettevõtetele ja kodumajapidamistele Toodangut müüakse üksnes valitsemissektorile Toodangut müüakse nii valitsemissektorile kui ka teistele Turupõhisuse või -välisuse kontroll Finantsvahenduse ja valitsemissektori vaheline piirjoon Piiripealsed juhtumid Avaliku sektori peakontorid Pensionifondid Kvaasikorporatiivsed ettevõtted Restruktureerimisasutused Erastamisagentuurid Võõrandamise struktuurid Eriotstarbelised üksused Ühisettevõtted Turu reguleerimisega tegelevad asutused Riigiülesed institutsioonid Valitsemissektori allsektorid Keskvalitsus Osariigi/liidumaa valitsus Kohalik omavalitsus Riiklikud sotsiaalkindlustusfondid VALITSEMISSEKTORI FINANTSSTATISTIKA ARUANDLUS Raamistik Tulud Maksud ja sotsiaalmaksed Müügitulud Muud tulud Kulud Hüvitised töötajatele ja vahetarbimine Sotsiaaltoetustega seotud kulud Intressid Muud jooksvad kulud Kapitalikulud Seos valitsemissektori lõpptarbimiskulutustega (P.3) Valitsemissektori kulutused funktsioonide järgi (COFOG) Tasakaalustavad kirjed Netolaenuandmine/-võtmine (B.9) Säästmisest ja kapitalisiiretest tingitud netoväärtuse muutused (B.101) Finantseerimine Tehingud varadega Tehingud kohustustega Muud majanduslikud vood Ümberhindluskonto Vara muude mahumuutuste konto Bilansid Konsolideerimine VALITSEMISSEKTORI ARVEPIDAMISEGA SEOTUD KÜSIMUSED Maksutulu Maksutulu olemus Maksuvähendus Kirjendatavad summad Ebatõenäoliselt laekuvad summad Kirjendamise aeg Tekkepõhine kirjendamine Maksude tekkepõhine kirjendamine Intressid Diskonteeritud ja nullkupongvõlakirjad Indeksväärtpaberid Tuletisinstrumendid Kohtuotsused Sõjalised kulutused Valitsemissektori suhted avaliku sektori ettevõtetega Omakapitali investeeringud avaliku sektori ettevõtetesse ja kasumi jaotamine Omakapitali investeeringud Kapitalisüstid Subsiidiumid ja kapitalisüstid Erandlike asjaolude korral kohaldatavad eeskirjad Rahastamistehingud Avaliku sektori ettevõtetest välja võetud summad Dividendid versus väljavõetud omakapital Maksud versus väljavõetud omakapital Erastamine ja riigistamine Erastamine Kaudne erastamine Riigistamine Tehingud keskpangaga Restruktureerimised, ühinemised ja ümberklassifitseerimised Võlatehingud Võla enda kanda võtmine, kustutamine ja mahakandmine Võla enda kanda võtmine ja kustutamine Võla enda kanda võtmine koos mittefinantsvarade siirdega Võla mahakandmine või allahindlus Võlgade muul viisil restruktureerimine Võla ostmine turuväärtusest kõrgema väärtusega Võõrandamine ja päästmine Laenutagatised Tuletisinstrumendi tüüpi tagatised Standardsed tagatised Ühekordsed tagatised Väärtpaberistamine Määratlus Müügi kindlaksmääramise kriteeriumid Voogude kirjendamine Muud küsimused Pensionikohustused Ühekordsed maksed Avaliku ja erasektori partnerluslepingud Avaliku ja erasektori partnerluslepingute ulatus Vara majanduslik kuuluvus ja kuuluvuse klassifitseerimine Arvepidamisküsimused Tehingud rahvusvaheliste ja riigiüleste organisatsioonidega Arenguabi AVALIK SEKTOR Avaliku sektori kontrollimine Keskpangad Avaliku sektori kvaasikorporatiivsed ettevõtted Eriotstarbelised üksused ja mitteresidendid Ühisettevõtted 21. PEATÜKK ETTEVÕTTE RAAMATUPIDAMISE JA RAHVAMAJANDUSE ARVEPIDAMISE SEOSED NING ETTEVÕTETE TEGEVUSE MÕÕTMINE ETTEVÕTTE RAAMATUPIDAMISEGA SEOTUD TEATAVAD ERIEESKIRJAD JA -MEETODID Kirjendamise aeg Kahe- ja neljakordne kirjendamine Hindamine Kasumiaruanne ja bilanss RAHVAMAJANDUSE ARVEPIDAMISE JA ETTEVÕTTE RAAMATUPIDAMISEGA SEOTUD PRAKTILISED KÜSIMUSED ETTEVÕTTE RAAMATUPIDAMISANDMETE ÜLEKANDMINE RAHVAMAJANDUSE ARVEPIDAMISSE MITTEFINANTSASUTUSTE NÄITEL Põhimõtteline korrigeerimine Korrigeerimine sidususe tagamiseks muude sektorite arvepidamisega Näited ammendavuse tagamiseks tehtavast korrigeerimisest SPETSIIFILISED VALDKONNAD Kapitalikasum ja -kahjum Üleilmastumine Ettevõtete ühinemised ja ülevõtmised 22. PEATÜKK SATELLIITARVEPIDAMINE SISSEJUHATUS Funktsioonipõhised klassifikaatorid SATELLIITARVEPIDAMISE PEAMISED TUNNUSJOONED Funktsioonipõhine satelliitarvepidamine Konkreetse sektori arvepidamine Mitterahaliste andmete kaasamine Täiendavad üksikasjad ja mõisted Erinevused põhimõistetes Modelleerimise kasutamine ja katsetulemuste kaasamine Satelliitarvepidamise loomine ja koostamine ÜHEKSA KONKREETSET SATELLIITARVEPIDAMIST Põllumajanduse arvepidamine Keskkonna arvepidamine Tervishoiu arvepidamine Kodumajapidamiste tootmise arvepidamine Tööjõuarvepidamine ja sotsiaalse arvepidamise maatriks (SAM) Tootlikkuse ja majanduskasvu arvepidamine Teadus- ja arendustegevuse arvepidamine Sotsiaalkaitse arvepidamine Turismi satelliitarvepidamine 23. PEATÜKK KLASSIFIKAATORID SISSEJUHATUS INSTITUTSIONAALSETE SEKTORITE KLASSIFIKAATOR (S) TEHINGUTE JA MUUDE VOOGUDE KLASSIFIKAATOR Tehingud toodetega (P) Tehingud mittetoodetud mittefinantsvaraga (NP) Jaotustehingud (D) Jooksvad rahalised ja mitterahalised siirded (D.5–D.8) Tehingud finantsvara ja -kohustustega (F) Muud muutused varades (K) TASAKAALUSTAVATE KIRJETE JA NETOVÄÄRTUSE KLASSIFIKAATOR (B) BILANSI KIRJETE KLASSIFIKAATOR (L) VARA KLASSIFIKAATOR (A) Mittefinantsvara (AN) Finantsvara (AF) LISATEEMADE KLASSIFIKAATOR Viivislaenud Kapitaliteenused Pensionitabel Kestvuskaubad Välismaised otseinvesteeringud Tingimuslikud positsioonid Sularaha ja hoiused Võlaväärtpaberite klassifikaatorid lunastustähtaja järgi Börsil noteeritud ja noteerimata võlaväärtpaberid Pikaajalised laenud, mille tagasimaksetähtpäev on vähem kui ühe aasta pärast, ja pikaajalised hüpoteeklaenud Börsil noteeritud ja noteerimata investeerimisfondide aktsiad ja osakud Intressi- ja tagasimaksete võlad Eraviisilised rahaülekanded ja rahaülekanded kokku ÜMBERGRUPEERITUD JA KODEERITUD TEGEVUSALAD (A) JA TOOTED (P) VALITSEMISFUNKTSIOONIDE KLASSIFIKAATOR (COFOG) INDIVIDUAALSE TARBIMISE KLASSIFIKAATOR EESMÄRGI JÄRGI (COICOP) KODUMAJAPIDAMISI TEENINDAVATE KASUMITAOTLUSETA INSTITUTSIOONIDE ÜLESANNETE KLASSIFIKAATOR (COPNI) OTSTARBEPÕHINE TOOTMISKULUDE KLASSIFIKAATOR (COPP) 24. PEATÜKK KONTOD Tabel 24.1. Konto 0: kaupade ja teenuste konto Tabel 24.2. Kogumajanduse täielik kontode kogum Tabel 24.3. Mittefinantsettevõtete sektori täielik kontode kogum Tabel 24.4. Finantsinstitutsioonide sektori täielik kontode kogum Tabel 24.5. Valitsemissektori täielik kontode kogum Tabel 24.6. Kodumajapidamiste sektori täielik kontode kogum Tabel 24.7. Kodumajapidamisi teenindavate kasumitaotluseta institutsioonide sektori täielik kontode kogum









1. PEATÜKK

ÜLDTUNNUSED JA ALUSPÕHIMÕTTED

ÜLDTUNNUSED

1.01 Euroopa arvepidamise süsteem (edaspidi „ESA 2010” või „ESA”) on rahvusvaheliselt ühilduv arvepidamise raamistik, mille abil kirjeldatakse süstemaatiliselt ja detailselt kogumajandust (regiooni, riiki või riikide rühma), selle komponente ja seoseid teiste kogumajandustega.

1.02 ESA 2010 eelkäija Euroopa arvepidamise süsteem 1995 (ESA 95) avaldati 1996. aastal ( 16 ). ESA 2010 metoodikal, nagu see on esitatud lisas, on samasugune struktuur nagu ESA 95-l esimese 13 peatüki osas, kuid lisatud on 11 uut peatükki, mis käsitlevad süsteemi neid aspekte, mis peegeldavad tänapäeva majanduse hindamise arengusuundi või arengut ESA 95 kasutamisel Euroopa Liidus (EL).

1.03 Käesoleva käsiraamatu ülesehitus on järgmine. 1. peatükis on esitatud süsteemi kontseptuaalsed põhitunnused ning ESA põhimõtted, samuti kirjeldatakse selles peamisi statistilisi üksusi ja nende rühmi. Peatükis antakse ülevaade kontode kogumist, esitatakse koondnäitajate lühikirjeldus ning käsitletakse pakkumise ja kasutamise tabelite ja sisend-väljundraamistiku tähtsust. 2. peatükis kirjeldatakse majanduse hindamisel kasutatavaid institutsionaalseid üksusi ning üksuste klassifitseerimist sektoriteks ja muudeks rühmadeks analüüsi eesmärgil. 3. peatükis kirjeldatakse kõiki toodetega (kaubad ja teenused) ja mittetoodetud varaga süsteemis tehtavaid tehinguid. 4. peatükis kirjeldatakse kõiki majandustehinguid, millega majanduses jaotatakse ja jaotatakse ümber tulu ja rikkust. 5. peatükis kirjeldatakse finantstehinguid majanduses. 6. peatükis kirjeldatakse muutusi, mis võivad toimuda varade väärtuses mittemajanduslike sündmuste või hinnamuutuste tõttu. 7. peatükis kirjeldatakse bilanssi ning varade ja kohustuste klassifitseerimise skeemi. 8. peatükis esitatakse kontode kogum ja iga konto tasakaalustavad kirjed. 9. peatükis kirjeldatakse pakkumise ja kasutamise tabeleid, nende tähtsust tulude, toodangu ja kulutuste näitajate ühildamisel. Samuti kirjeldatakse selles peatükis sisend-väljundtabeleid, mida on võimalik tuletada pakkumise ja kasutamise tabelitest. 10. peatükis kirjeldatakse arvestustes leiduvate nominaalsete väärtustega seotud hindade ja mahtude näitajate kontseptuaalseid aluseid. 11. peatükis kirjeldatakse rahvastiku ja tööjõuturu näitajaid, mida saab majandusanalüüsis kasutada koos rahvamajanduse arvepidamise näitajatega. 12. peatükis esitatakse rahvamajanduse kvartaalse arvepidamise lühikirjeldus ning põhimõtteline erinevus aastasest arvepidamisest.

1.04 13. peatükis kirjeldatakse regionaalse arvepidamise eesmärke, mõisteid ja koostamise küsimusi. 14. peatükk hõlmab finantsvahendajate pakutavate ja netointresside laekumiste kaudu rahastatavate finantsteenuste hindamist ning see peegeldab liikmesriikide aastatepikkust uurimis- ja arendustööd, et töötada välja usaldusväärne ja liikmesriikide lõikes ühtlustatud näitaja. 15. peatükis lepingute, rendi-/üürilepingute ja litsentside kohta kirjeldatakse rahvamajanduse arvepidamises üha suuremat tähtsust omandavat valdkonda. 16. ja 17. peatükis kindlustuse, sotsiaalkindlustuse ja pensionide kohta kirjeldatakse, kuidas neid valdkondi rahvamajanduse arvepidamises käsitatakse, sest rahvastiku vananedes pakuvad üha enam huvi ümberjaotamist käsitlevad teemad. 18. peatükk hõlmab välismaailma kontosid, mis on maksebilansi hindamissüsteemi kontode vaste rahvamajanduse arvepidamises. 19. peatükk Euroopa kontode kohta on samuti uus ning hõlmab rahvamajanduse arvepidamise aspekte, mis kajastavad Euroopa institutsionaalsest ja kaubanduskorraldusest tulenevaid küsimusi, mis vajavad ühtlustatud lähenemisviisi. 20. peatükis kirjeldatakse valitsemissektori arvepidamist, mis on erilist huvi pakkuv valdkond, sest liikmesriikide konservatiivne eelarvepoliitika on ELi majanduspoliitika elluviimisel jätkuvalt otsustava tähtsusega. 21. peatükis kirjeldatakse seoseid ettevõtte raamatupidamise ja rahvamajanduse arvepidamise vahel, mis on üha suuremat huvi pakkuv valdkond, sest rahvusvaheliste ettevõtete osakaal sisemajanduse koguproduktis (SKP) kasvab kõikides riikides. 22. peatükis kirjeldatakse satelliitarvepidamise seoseid rahvamajanduse põhiarvepidamisega. 23. ja 24. peatükis on esitatud abimaterjalid: 23. peatükis sätestatakse ESA 2010-s kasutatavad sektorite, tegevusalade ja toodete klassifikaatorid ning 24. peatükis sätestatakse iga sektori kontode täielik kogum.

1.05 ESA 2010 struktuur on kooskõlas ülemaailmsete juhistega rahvamajanduse arvepidamise kohta – rahvamajanduse arvepidamise süsteem 2008 (System of National Accounts; edaspidi „SNA 2008”) –, välja arvatud teatavad erinevused esitusviisis ja mõningate eriomaselt ELi eesmärkidel kasutatavate ESA 2010 kontseptsioonide suuremas detailsuses. Need juhised koostati Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO), Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF), Euroopa Liidu Statistikaameti (Eurostat), Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) ja Maailmapanga ühisvastutusel. ESA 2010 keskendub ELi oludele ja andmevajadustele. Nagu SNA 2008, kasutab ka ESA 2010 ühtlustatud mõisteid ja klassifikaatoreid, mida kasutatakse paljudes teistes sotsiaal- ja majandusstatistika valdkondades (näiteks tööhõive-, tööstus- ja väliskaubandusstatistika). Seetõttu käsitatakse ESA 2010 kui ELi ja selle liikmesriikide sotsiaal- ja majandusstatistika keskset võrdlusraamistikku.

1.06 ESA raamistik koosneb kahest peamisest tabelite komplektist: a) institutsionaalsete sektorite arvepidamine; b) sisend-väljundraamistik ja arvepidamine tegevusalade järgi.

1.07 Sektoriaalne arvepidamine kirjeldab süsteemselt majandusprotsessi erinevaid etappe institutsionaalsete sektorite lõikes: tootmine, tulu moodustamine, tulu jaotamine, tulu ümberjaotamine, tulu kasutamine ning finants- ja mittefinantsakumulatsioon. Sektoriaalne arvepidamine hõlmab ka bilanssi kirjeldamaks vara, kohustuste ja netoväärtuse seisu arvestusperioodi alguses ja lõpus.

1.08 Sisend-väljundraamistik kirjeldab pakkumise ja kasutamise tabelite kaudu detailsemalt tootmisprotsessi (kulude struktuur, moodustatud tulu ja tööhõive) ning kaupade ja teenuste vooge (toodang, import, eksport, lõpptarbimine, vahetarbimine ja kapitalimahutus tooterühmade lõikes). Selles raamistikus leiavad kajastamist kaks olulist arvepidamispõhimõtet: tegevusalas moodustatud tulude summa on võrdne selles tegevusalas toodetud lisandväärtusega ning mis tahes toote või toodete rühma korral võrdub pakkumine nõudlusega.

1.09 ESA 2010 sisaldab rahvastiku ja tööhõive mõisteid. Need mõisted on olulised sektoriaalse arvepidamise, tegevusalade järgi peetava arvepidamise ning pakkumise ja kasutamise raamistiku puhul.

1.10 ESA 2010 ei ole piiratud aastase rahvamajanduse arvepidamisega, vaid seda kasutatakse ka kvartali ning lühemaid või pikemaid ajavahemikke hõlmava arvepidamise jaoks. Seda kasutatakse ka regionaalse arvepidamise jaoks.

1.11 ESA 2010 eksisteerib kõrvuti SNA 2008-ga ELis kasutatavate rahvamajanduse arvepidamise näitajate arvestamiseks. Liikmesriigid vastutavad oma majandusolukorra kirjeldamisel rahvamajanduse arvepidamise andmete kogumise ja esitamise eest. Lisaks koostavad liikmesriigid kontode kogumi, mis esitatakse komisjonile (Eurostat) regulatiivse andmete edastamise programmi raames liidu peamiste sotsiaal-, majandus- ja rahanduspoliitika kasutusvõimaluste lõikes. Need prioriteedid hõlmavad liikmesriikide poolt ELi eelarvesse „neljanda allika” kaudu antava rahalise panuse kindlaksmääramist, ELi piirkondade toetamist struktuurifondide programmi kaudu ning liikmesriikide majandustulemuste jälgimist ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse ning stabiilsuse ja kasvu pakti raames.

1.12 Selleks et maksud ja toetused oleksid jaotatud kooskõlas koostatud näitajatega ja esitatud rangelt järjepideval viisil, tuleb vastav majandusstatistika koostada samade põhimõtete ja eeskirjade järgi. ESA 2010 on määrus, mis näeb ette eeskirjad, kokkulepped, määratlused ja klassifikatsioonid, mida tuleb rahvamajanduse arvepidamise koostamisel järgida liikmesriikides, kes osalevad andmete edastamise programmis, nagu on sätestatud käesoleva määruse B lisas.

1.13 Pidades silmas ELi sissemaksete ja toetuste süsteemis liikuvaid väga suuri rahasummasid, on äärmiselt oluline, et hindamissüsteemi kohaldataks igas liikmesriigis järjepidevalt. Siinkohal on oluline suhtuda ettevaatlikult arvestustesse, mida ei saa jälgida otse turul, ning vältida mudelitel põhinevaid protseduure rahvamajanduse arvepidamise näitajate arvutamiseks.

1.14 ESA 2010 mõisted on mitmel juhul spetsiifilisemad ja täpsemad kui SNA 2008 omad, et tagada võimalikult suur kooskõla rahvamajanduse arvepidamisest saadud liikmesriikide näitajate vahel. Usaldusväärsete ja järjepidevate arvestuste koostamise nõudest tulenevalt on ELis kindlaks määratud rahvamajanduse põhiarvepidamine. Kui hindamise järjepidevus ei ole liikmesriikide lõikes piisav, lisatakse viimati nimetatud arvestused tavaliselt nn kõrvalarvestusse, mis hõlmab täiendavaid tabeleid ja satelliitkontosid.

1.15 Näitena valdkonnast, kus on peetud vajalikuks olla ESA 2010 koostamisel ettevaatlik, võib nimetada pensionikohustused. Nende hindamine majandusanalüüside läbiviimiseks on oluline, kuid ELis kehtiv nõue esitada andmeid, mis on järjepidevad ajas ja ruumis, on sundinud lähenema neile ettevaatlikult.

Üleilmastumine

1.16 Kuna majandustegevus on muutunud üha enam globaalseks, on rahvusvaheline kaubandus selle kõigis vormides elavnenud, mistõttu riikidel on järjest rohkem raskusi omamaise majanduse kirjendamisel rahvamajanduse arvepidamises. Üleilmastumine on dünaamiline ja mitmemõõtmeline protsess, mille raames omamaised ressursid muutuvad rahvusvaheliselt liikuvamaks, samal ajal kui üha suureneb riikide majanduste vastastikune sõltuvus. Üleilmastumise tunnusjooneks, mis põhjustab rahvamajanduse arvepidamisel tõenäoliselt kõige rohkem hindamisprobleeme, on rahvusvaheliste ettevõtete tehtavate rahvusvaheliste tehingute suurenev osakaal, mille puhul piiriülesed tehingud toimuvad emaettevõtete, tütarettevõtete ja sidusettevõtete vahel. Kuid on ka teisi raskusi ning põhjalikum loetelu andmetega seotud probleemidest on järgmine: 1) siirdehindade kindlaksmääramine sidusettevõtete vahel (impordi ja ekspordi väärtuse arvestamine); 2) sellise tollikäitluse suurenemine, mille puhul piiriülesel kauplemisel ei muutu omandisuhe (kaubad töötlemiseks), ning kaupade vahendamise mahu suurenemine; 3) rahvusvaheline kauplemine interneti vahendusel nii ettevõtete kui ka kodumajapidamiste puhul; 4) intellektuaalomandiga kauplemine ja sellise omandi kasutamine rahvusvahelisel tasandil; 5) töötajad, kes töötavad välismaal ning kannavad üle märkimisväärseid summasid perele kodumaal (töötajate rahaülekanded, mis kuuluvad üksikisikute siirete alla); 6) rahvusvahelised ettevõtted, kes korraldavad oma majandustegevust piiriüleselt, et muuta tootmine võimalikult tõhusaks ja üldine maksukoorem võimalikult väikeseks. See võib kaasa tuua kunstlikud ettevõttestruktuurid, mis ei pruugi kajastada majanduse tegelikku olukorda; 7) offshore-finantsvahendusettevõtete kasutamine (eriotstarbelised üksused ja muud vormid), et korraldada globaalse tegevuse finantsvahendeid; 8) kaupade reeksport ning kaupade vedu ELi liikmesriikide vahel pärast liitu sisenemist (transiidilaadne kaubandus); 9) välismaiste otseinvesteeringute suurenemine ning vajadus kindlaks määrata ja jaotada otseinvesteeringute vooge.

1.17 Kõik need üleilmastumisele üha enam omased aspektid muudavad piiriüleste voogude tuvastamise ja täpse mõõtmise riikide statistikute jaoks aina keerulisemaks. Isegi juhul, kui on olemas välismaailma sektori (ja seega ka maksebilansis leiduvate rahvusvaheliste kontode) kirjete jaoks laiaulatuslik ja usaldusväärne andmete kogumise ja hindamise süsteem, suurendab üleilmastumine vajadust teha täiendavaid jõupingutusi, et säilitada kõikide majanduste ja majandusrühmade puhul rahvamajanduse arvepidamise kvaliteet.

ESA 2010 KASUTAMINE

Analüüsi ja poliitika raamistik

1.18 ESA raamistikku saab kasutada järgmiste näitajate analüüsimisel ja hindamisel: a) kogumajanduse struktuur. Kasutatakse näiteks järgmist liiki näitajaid: 1) lisandväärtus ja tööhõive tegevusala järgi; 2) lisandväärtus ja tööhõive piirkonna järgi; 3) tulu jaotus sektori järgi; 4) import ja eksport tooterühma järgi; 5) lõpptarbimiskulutused funktsionaalse jaotuse ja tooterühma järgi; 6) kapitalimahutus põhivarasse ja põhivara seis tegevusala järgi; 7) finantsvara seisu ja voogude struktuur vara liigi ja sektori järgi; b) majanduse konkreetsed osad või aspektid. Näited: 1) pangandus ja rahandus rahvamajanduses; 2) valitsemissektori roll ja finantspositsioon; 3) teatava piirkonna majandus (võrreldes riigi kui tervikuga); 4) kodumajapidamiste säästu- ja võlatase; c) majanduse areng ajas. Näited: 1) SKP kasvu analüüs; 2) inflatsiooni analüüs; 3) kodumajapidamiste kulutuste sesoonsuse analüüs kvartaalse arvepidamise alusel; 4) erinevate finantsinstrumentide tähtsuse muutumise analüüs, nt tuletisinstrumentide suurenenud tähtsus; 5) rahvamajanduse ülesehituse võrdlus tegevusalade järgi pika aja jooksul; d) kogumajanduse seosed teiste majandustega. Näited: 1) valitsuse rolli ja suuruse võrdlus ELi liikmesriikides; 2) ELi riikide majanduste vastastikuse sõltuvuse analüüs, võttes arvesse liikmesriike ja nende piirkondi; 3) ELi ekspordi struktuuri ja sihtkohtade analüüs; 4) ELi ja teiste arenenud majandusega riikide SKP kasvumäära või inimese kohta kasutatava tulu võrdlus.

1.19 ELis ja selle liikmesriikides etendavad ESA raamistiku näitajad sotsiaal- ja majanduspoliitika kujundamisel ja jälgimisel väga olulist rolli. ESA raamistiku kasutamise kohta võib esitada järgmised näited: a) euroala makromajandus- ja rahapoliitika jälgimine ja suunamine ning majandus- ja rahaliidu lähenemiskriteeriumide kindlaksmääramine rahvamajanduse arvepidamise näitajate kaudu (nt SKP kasv); b) ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kriteeriumide kindlaksmääramine: valitsemissektori eelarve puudujäägi ja võla näitajad; c) rahalise toetuse andmine ELi regioonidele: kulutusteks ettenähtud summade eraldamisel regioonidele kasutatakse regionaalse arvepidamise statistikat; d) ELi eelarve omavahendite kindlaksmääramine; need sõltuvad rahvamajanduse arvepidamise näitajatest kolmel viisil: 1) ELi koguvahendid on määratletud protsendina liikmesriikide kogurahvatulu summast; 2) ELi kolmas omavahend on käibemaks. Liikmesriikide panused sellesse omavahendisse sõltuvad suures osas rahvamajanduse arvepidamise näitajatest, sest neid näitajaid kasutatakse käibemaksu keskmise määra arvutamiseks; 3) liikmesriikide poolt ELi neljandasse omavahendisse tehtavate panuste suhteline suurus põhineb nende kogurahvatulu arvestustel. Need arvestused on aluseks enamikule liikmesriikide maksetele.

ESA 2010 mõistete tunnused

1.20 Saavutamaks tasakaalu andmevajaduse ja andmete saamise võimaluste vahel, eristatakse ESA 2010 mõistetega seoses mitut tähtsat tunnust. Arvepidamise tunnused on järgmised: a) rahvusvaheline ühilduvus; b) ühtlustatus muude sotsiaal- ja majandusstatistika süsteemidega; c) järjepidevus; d) kasutatavus, st praktikas mõõdetavus; e) erinevus enamikust muudest administratiivsetest mõistetest; f) juurdunud ja kindlaks määratud pikaks ajaks; g) suunatus majandusprotsesside kirjeldamisele rahaliste ja teiste kergesti jälgitavate näitajate abil; h) kohaldatavus erinevates olukordades ja erineval otstarbel.

1.21 ESA 2010 mõisted on rahvusvaheliselt ühilduvad, sest: a) ESA 2010 mõisted on kooskõlas rahvamajanduse arvepidamise ülemaailmsetes juhendites, st SNA 2008-s, kasutatavate mõistetega; b) liikmesriikide jaoks on ESA 2010 standard, mille alusel esitatakse rahvamajanduse arvepidamise andmed kõikidele rahvusvahelistele organisatsioonidele; c) eri riikide statistika võrdlemisel on mõistete rahvusvaheline ühilduvus äärmiselt tähtis.

1.22 ESA 2010 mõisted on ühtlustatud muu sotsiaal- ja majandusstatistika mõistetega, sest ESA 2010 kasutab mõisteid ja klassifikaatoreid (nt Euroopa Liidu majanduse tegevusalade statistiline klassifikaator NACE Rev. 2 ( 17 )), mida kasutatakse teistes liikmesriikide sotsiaal- ja majandusstatistika süsteemides, nt tööstus-, väliskaubandus- ja tööhõivestatistikas; mõistelised erinevused on minimaalsed. Peale selle on ESA 2010 mõisted ja klassifikaatorid ühtlustatud ÜRO omadega. Ühtlustamine sotsiaal- ja majandusstatistikaga lihtsustab nende näitajate koos kasutamist ja võrreldavust, mis omakorda tagab rahvamajanduse arvepidamise näitajate kvaliteedi. Peale selle saab spetsiifilistes statistikavaldkondades sisalduvat teavet niimoodi paremini siduda rahvamajanduse üldstatistikaga.

1.23 Rahvamajanduse arvepidamise raamistikus ning muudes sotsiaal- ja majandusstatistika süsteemides läbivalt kasutatavad ühismõisted võimaldavad tuletada järjepidevaid näitajaid. Näiteks võib arvutada järgmisi suhtarve: a) tootlikkuse näitajad, nagu lisandväärtus töötatud tunni kohta (nende näitajate puhul on vajalik kooskõla lisandväärtuse ja töötatud tundide mõistete vahel); b) inimese kohta kasutatav rahvatulu (selle näitaja puhul on vajalik kooskõla kasutatava rahvatulu mõiste ja rahvastiku arvu näitajate vahel); c) kapitalimahutus põhivarasse protsendina põhivara seisust (selle näitaja puhul on vajalik kooskõla nende voogude ja vara seisu mõistete vahel); d) valitsemissektori eelarve puudujääk ja valitsemissektori võlg protsendina sisemajanduse koguproduktist (nende näitajate puhul on vajalik kooskõla valitsemissektori eelarve puudujäägi, valitsemissektori võla ja sisemajanduse koguprodukti mõistete vahel). Mõistete sisemine kooskõla võimaldab näitajaid üksteisest tuletada (st jääknäitajana), nt säästmist võib hinnata kasutatava tulu ja lõpptarbimiskulutuste vahena.

1.24 ESA 2010 mõisteid kohaldatakse andmete kogumist ja hindamist silmas pidades. See väljendub mitmel viisil arvepidamise koostamise juhistes: a) tegevusi või nähtusi kirjeldatakse ainult siis, kui need on olulise suurusega. Näiteks kodumajapidamistes kaupade tootmist enda tarbeks, nagu riidekudumist ja keraamika valmistamist, ei kirjendata tootmisena, sest need tegevused ei ole ELi riikide jaoks olulised; b) mõne mõistega koos on esitatud juhised, kuidas neid tuleb arvestada. Näiteks põhivara kulumit soovitatakse arvestada lineaarse meetodi järgi. Põhivara seisu arvestamiseks kohaldatakse pideva inventariseerimise meetodit juhul, kui põhivara seisu kohta puudub otsene teave. Teine näide on enda tarbeks toodetu arvestamine: põhimõtteliselt arvestatakse selle väärtust alushindades, kuid vajaduse korral võib alushindu arvestada ligilähedaselt, liites kokku erinevad tootmisega seotud kulud; c) kasutusele on võetud mõned kokkulepped. Näiteks arvestatakse valitsemissektori osutatud kollektiivseid teenuseid lõpptarbimiskulutustena.

1.25 Siiski ei pruugi olla lihtne koguda andmeid rahvamajanduse arvepidamise statistika tarvis otse, sest selle põhimõisted lahknevad tavaliselt administratiivsete andmeallikate aluseks olevatest põhimõistetest. Administratiivsed andmeallikad on näiteks äriraamatupidamine, erinevate maksuliikide aruandlus (käibemaks, üksikisiku tulumaks, impordimaksud jne), riikliku sotsiaalkindlustuse andmed ning pankade ja kindlustuse järelevalveametite andmed. Neid administratiivseid andmeid kasutatakse rahvamajanduse arvepidamise koostamisel sisendina. Üldiselt teisendatakse neid selleks, et nad ühilduksid ESAga. ESA mõisted erinevad tavaliselt oma administratiivsetest vastaskirjetest selle poolest, et: a) administratiivsed mõisted erinevad riigiti. Seetõttu ei ole administratiivsed mõisted rahvusvaheliselt ühilduvad; b) administratiivsed mõisted muutuvad aja jooksul. Seetõttu ei ole ajaline võrdlus administratiivsete mõistete abil võimalik; c) administratiivsete andmeallikate aluseks olevad mõisted ei ole tavaliselt erinevates administratiivsüsteemides omavahel kooskõlas. Rahvamajanduse arvepidamise koostamisel on äärmiselt oluline andmete seostamine ja võrdlemine, mis on võimalik ainult siis, kui mõisted on omavahel kooskõlas; d) üldiselt ei ole administratiivsed mõisted majandusanalüüsiks ja majanduspoliitika hindamiseks optimaalsed.

1.26 Sellest olenemata rahuldavad administratiivsed andmeallikad rahvamajanduse arvepidamise ja muu statistika vajadusi väga hästi, sest: a) mõisteid ja klassifikaatoreid, mis töötati esialgu välja statistilistel eesmärkidel, kasutatakse ka administratiivsetel eesmärkidel, nt valitsemissektori kulutuste klassifitseerimiseks liikide kaupa; b) administratiivsed andmeallikad arvestavad otseselt statistika andmevajadusega, see kehtib näiteks Intrastati süsteemi jaoks vajaliku teabe kogumisel liikmesriikidevahelise kaubavahetuse kohta.

1.27 ESA põhimõisted on juurdunud ja kindlaks määratud pikaks ajaks, sest: a) nad on kiidetud rahvusvahelise standardina heaks paljudeks aastateks; b) järjestikustes rahvusvahelistes rahvamajanduse arvepidamise juhendites on muudetud vaid väheseid põhimõisteid. Selline järjepidevus mõistete osas vähendab vajadust aegridasid uuesti arvutada. Lisaks vähendab see mõistete tundlikkust riikide ja rahvusvahelise poliitilise surve suhtes. Nendel põhjustel on rahvamajanduse arvepidamise näitajad olnud majanduspoliitika ja -analüüsi objektiivseks andmebaasiks.

1.28 ESA 2010 mõisted on suunatud majandusprotsessi kirjeldamisele rahalistes ja kergesti mõõdetavates näitajates. ESAs ei kirjendata vara seise ja vooge, mis ei ole rahalises väärtuses kergesti mõõdetavad või millel ei ole selget rahalist vastet. Seda põhimõtet ei ole rangelt järgitud, sest arvestada tuleb ka andmete vastastikuse kooskõla nõuet ja kasutaja vajadusi. Näiteks tuleb kooskõlast lähtuvalt valitsemissektori pakutud kollektiivsete teenuste väärtus kirjendada toodanguna, sest töötajatele makstavad hüvitised ja iga liiki kaupade ja teenuste ostud valitsemissektori poolt on kergesti mõõdetavad rahalises väärtuses. Veelgi enam, majandusanalüüsi ja -poliitika seisukohast suurendab valitsemissektori kollektiivsete teenuste kirjeldamine suhtes ülejäänud rahvamajandusega rahvamajanduse arvepidamise kui terviku kasulikkust.

1.29 ESA mõistete ulatust võib illustreerida mõningate oluliste piiripealsete juhtumitega. Neist järgmised kirjendatakse ESA määratluse järgi tootmisena (vt punktid 3.07–3.09): a) valitsemissektori pakutavad individuaalsed ja kollektiivsed teenused; b) omanike kasutuses olevate eluruumide teenused oma tarbeks; c) kaupade tootmine isiklikuks lõpptarbimiseks, nt põllumajandustooted; d) oma tarbeks ehitamine, kaasa arvatud kodumajapidamiste poolt; e) teenuste tootmine kodumajapidamiste palgatöötajate poolt; f) kalakasvatus kalafarmides; g) seadusega keelatud tootmine, kui kõik tehingusse kaasatud üksused teevad seda vabatahtlikult; h) tootmine, mille tulusid ei deklareerita maksuametile täies mahus, nt tekstiili salajane tootmine.

1.30 Järgmised aga ei kuulu tootmise alla ning neid ei kirjendata ESAs: a) majapidamis- ja isikuteenused, mida osutatakse ja tarbitakse samas kodumajapidamises, nt koristamine, toiduvalmistamine, haigete ja eakate hooldamine; b) vabatahtlikud teenused, mis ei seondu kaupade tootmisega, nt tasuta hooldamine ja koristamine; c) looduslik kalade kasvatamine avavees.

1.31 ESAs kirjendatakse kogu toodangut, mis on saadud tootmise määratlusele vastava tegevuse tulemusel. Abitegevusalade toodangut siiski ei kirjendata. Kõiki abitegevusala jaoks vajaminevaid sisendeid käsitatakse sisenditena tegevusalasse, mida see toetab. Kui üksnes abitegevusalaga tegelev ettevõtja on statistilises mõttes jälgitav, st tema tootmist käsitlevate eraldi kontode andmed on kergesti kättesaadavad, või kui ta asub geograafiliselt teises asukohas võrreldes ettevõtjaga, keda ta teenindab, tuleb ta kirjendada eraldi üksusena ning paigutada tema põhitegevusele vastava majanduse tegevusala alla nii rahvamajanduse arvepidamises kui ka regionaalses arvepidamises. Sobivate alusandmete puudumisel võib abitegevusala toodangu arvutada kulude liitmise teel.

1.32 Kui tegevust peetakse tootmiseks ja selle tulemusena saadud toodang kirjendatakse, siis sellega kaasnev tulu, tööhõive, lõpptarbimine jne kirjendatakse samuti. Näiteks kui omaniku kasutuses olevate eluruumide teenused oma tarbeks kirjendatakse tootmisena, siis kirjendatakse ka omanik-kasutajate tulu ja lõpptarbimiskulutused. Kuna omaniku kasutuses olevate eluruumide teenuste tootmisesse ei ole määratluse järgi kaasatud tööjõusisendit, siis tööhõivet ei kirjendata. Nii säilib kooskõla tööhõivestatistikaga, kus eluruumide omandiõiguse puhul ei kirjendata tööhõivet. Vastupidine kehtib juhul, kui tegevust ei kirjendata tootmisena: samas kodumajapidamises toodetud ja tarbitud majapidamisteenustega ei kaasne tulu ega lõpptarbimiskulutusi ning siin ei ole tegemist tegevusega, millega kaasneb tööhõive.

1.33 Samuti sätestab ESA kokkulepped, näiteks: a) valitsemissektori toodangu väärtuse arvestamine; b) kindlustusteenuste ja kaudselt mõõdetavate finantsvahendusteenuste toodangu väärtuse arvestamine; c) kõigi valitsemissektori pakutavate kollektiivsete teenuste kirjendamine lõpptarbimiskulutusena ja mitte vahetarbimisena.

Klassifitseerimine sektorite järgi

1.34 Sektoriaalne arvepidamine luuakse üksuste jaotamisel sektoritesse, mis võimaldab tehingute ja tasakaalustavate kirjete esitamist sektorite kaupa. Esitamine sektorite kaupa toob esile paljud majandus- ja fiskaalpoliitika põhinäitajad. Peamised sektorid on kodumajapidamised, valitsemissektor, ettevõtted (finantsinstitutsioonid ning mittefinantsettevõtted), kodumajapidamisi teenindavad kasumitaotluseta institutsioonid (KTKTId) ning välismaailm. Oluline on eristada turupõhiseid ja -väliseid tegevusi. Valitsuse kontrollitav üksus, mida näidatakse turuettevõttena, klassifitseeritakse ettevõtete sektorisse, väljapoole valitsemissektorit. Seega ei kuulu ettevõtte eelarvepuudujääk ja võlg valitsemissektori üldise eelarvepuudujäägi ja võla hulka.

1.35 On oluline, et sätestataks selged ja kindlad kriteeriumid üksuste jaotamiseks sektoritesse. Avalik sektor koosneb kõikidest valitsuse kontrollitavatest institutsionaalsetest üksustest, mis on selle riigi residendiks. Erasektor koosneb kõikidest teistest residentideks olevatest üksustest. Tabelis 1.1 on välja toodud kriteeriumid, mida kasutatakse avaliku ja erasektori eristamiseks, avalikus sektoris valitsemissektori ja avaliku sektori ettevõtete eristamiseks ning erasektoris KTKTIde sektori ja ettevõtete sektori eristamiseks.



Tabel 1.1 Kriteeriumid Valitsuse kontrollitav (avalik sektor) Eraviisiliselt kontrollitav (erasektor) Turuväline toodang Valitsemissektor KTKTId Turutoodang Avaliku sektori ettevõtted Eraettevõtted

1.36 Kontrolli määratletakse kui võimet kindlaks määrata institutsionaalse üksuse üldpoliitika või -programm. Täpsem kontrolli määratlus on esitatud punktides 2.35–2.39.

1.37 Turu- ja turuväliste üksuste eristamine ning seeläbi avaliku sektori üksuste klassifitseerimine valitsemissektoriks või avaliku sektori ettevõteteks otsustatakse järgmise reegli põhjal. Tegevust käsitatakse turupõhise tegevusena, kui vastavate kaupade ja teenustega kaubeldakse järgmistel tingimustel: 1) müüjad tegutsevad, et maksimeerida oma kasumit pikas perspektiivis, ning teevad seda turul vabalt kaupu müües ja teenuseid pakkudes kõigile, kes on valmis küsitud hinda maksma; 2) ostjad tegutsevad oma piiratud ressursse silmas pidades kasu maksimeerimiseks, ostes ainult lähtuvalt sellest, millised tooted vastavad küsitud hinna juures kõige paremini nende vajadustele; 3) toimiv turg eksisteerib siis, kui müüjatel ja ostjatel on juurdepääs turule ja teave turu kohta. Turg võib olla toimiv isegi siis, kui need tingimused ei ole täielikult täidetud.

1.38 ESA kontseptuaalse raamistiku detailsus tagab paindlikkuse: mõned mõisted ei ole ESAs otseselt esitatud, kuid siiski saab neid ESAst kergesti tuletada. Näiteks võib tuua uute sektorite moodustamise, mida saab teha ESA allsektorite ümberkorraldamisega.

1.39 Paindlikkus tuleneb ka võimalusest kehtestada lisakriteeriume, mis ei lähe vastuollu süsteemi loogikaga. Näiteks võimaldavad need kriteeriumid koostada allsektorite kontosid tootjaüksuse tööhõiveskaala või kodumajapidamiste tulu suuruse alusel. Tööhõive puhul võib võtta kasutusele haridustaseme, vanuse ja soo allklassifikaatorid.

Satelliitarvepidamine

1.40 Mõne andmevajaduse puhul tuleks teha eraldi satelliitarvepidamine. Näited: a) sotsiaalse arvepidamise maatriksid (SAMid); b) turismi roll rahvamajanduses; c) tervishoiu kulude ja finantseerimise analüüs; d) teadus- ja arendustegevus, mida käsitatakse kapitalimahutusena intellektuaalomandisse; e) inimkapitali käsitamine varana rahvamajanduses; f) kodumajapidamiste tulude ja kulutuste analüüs tulude ja kulutuste mikrotaseme mõistete alusel; g) keskkonna ja majanduse koostoime; h) tootmine kodumajapidamistes; i) heaolu taseme muutuse analüüs; j) rahvamajanduse arvepidamise ja äriraamatupidamise näitajate erinevuste ning sellest aktsia- ja valuutaturgudele tuleneva mõju analüüs; k) maksutulu arvestamine.

1.41 Satelliitarvepidamine täidab eespool nimetatud andmevajadusi järgmisel viisil: a) vajaduse korral detailide eristamine ja üleliigsete detailide väljajätmine; b) arvepidamise raamistiku laiendamine mitterahalise teabe lisamisega, näiteks reostuse ja keskkonnaressursside kohta; c) teatavate alusmõistete muutmine, näiteks kapitali kogumahutuse mõiste laiendamine hariduskulutuste lisamisega.

1.42 Sotsiaalse arvepidamise maatriks (SAM) on maatriksesitus, mis kirjeldab üksikasjaliselt pakkumise ja kasutamise tabelite ja sektoriaalse arvepidamise vahelisi seoseid. SAM annab lisateavet tööhõive taseme ja struktuuri kohta, jagades töötajatele makstavad hüvitised töötajate liigi järgi. Seda alajaotust rakendatakse nii tööjõu kasutamise puhul tegevusalade lõikes (nagu on näidatud kasutamise tabelites) kui ka tööjõu pakkumise puhul sotsiaal-majanduslike alarühmade kaupa (nagu on näidatud esmaste tulude jaotamise kontol kodumajapidamiste allsektorite osas). Sel viisil on süsteemselt kajastatud tööjõu erinevate kategooriate pakkumine ja kasutamine.

1.43 Satelliitarvepidamises säilitatakse kõik ESA 2010 keskse raamistiku alusmõisted ja klassifikaatorid. Mõisteid muudetakse vaid siis, kui seda on satelliitarvepidamise jaoks tarvis. Sellistel juhtudel peab satelliitarvepidamine sisaldama tabelit, mis näitab seost satelliitarvepidamise ja keskse raamistiku põhiliste koondnäitajate vahel. Niimoodi säilitab keskne raamistik oma rolli alussüsteemina ja samas on rahuldatud spetsiifilisemad vajadused.

1.44 Üldiselt ei hõlma keskne raamistik selliseid vara seise ja vooge, mis ei ole hõlpsasti jälgitavad rahalistes ühikutes (või millel puudub selge rahaline vaste). Selliseid vara seise ja vooge on nende laadi tõttu hõlbus esitada mitterahalistes ühikutes väljendatud arvandmete abil, näiteks: a) kodumajapidamiste tootmist saab kirjeldada alternatiivtegevustele kulunud tundides; b) haridust saab kirjeldada haridusliigi, õpilaste arvu või diplomi saamiseks vajaliku keskmise kooliaastate arvu jne järgi; c) reostuse mõju võib kirjeldada elusliikide arvu muutuste, metsapuude seisundi, jäätmete hulga, süsinikmonooksiidi koguse, kiirguse jne abil.

1.45 Satelliitarvepidamine võimaldab seostada mitterahalistes ühikutes väljendatud statistikat rahvamajanduse arvepidamise keskse raamistikuga. Seostamine on võimalik, kui kasutada mitterahaliste arvandmete puhul samu klassifikaatoreid, mida kasutatakse keskses raamistikus, näiteks klassifitseerides kodumajapidamise liigi või tegevusala järgi. Nii on loodud sisemiselt kooskõlaline laiendatud raamistik. Seda raamistikku võib kasutada andmebaasina, mis võimaldab analüüsida ja hinnata keskse raamistiku ja selle laiendatud osa erinevate muutujate vahelisi seoseid.

1.46 Keskne raamistik ja selle peamised koondnäitajad ei kirjelda heaolu muutusi. Võib koostada laiendatud arvepidamise, mis sisaldab ka teatavate näitajate arvestuslikku rahalist väärtust, näiteks: a) samas kodumajapidamises toodetud ja tarbitud majapidamis- ja isikuteenused; b) muutused puhkeajas; c) linnaelu mugavused ja puudused; d) tulude ebavõrdne jaotumine isikute vahel.

1.47 Laiendatud arvepidamises võib vahetarbimiseks ümber klassifitseerida ka lõppkulutused, mis on vajalikud, aga ei suurenda otseselt heaolu (nt kaitsekulutused). Samamoodi võib klassifitseerida üleujutuste ja muude loodusõnnetuste tekitatud kahju vahetarbimiseks, st kulutusteks, mis vähendavad (absoluutset) heaolu. Sel viisil võib konstrueerida väga algelisi ja ebatäielikke heaolu muutuse näitajaid. Siiski on heaolul erinevaid dimensioone, millest enamikku ei saa adekvaatselt rahalistes ühikutes väljendada. Seetõttu on parem kasutada heaolu mõõtmiseks igale dimensioonile vastavaid näitajaid ja mõõtühikuid. Näitajad võivad olla näiteks laste suremus, eeldatav eluiga, täiskasvanute kirjaoskus ja rahvatulu inimese kohta. Neid kõiki võib kaasata satelliitarvepidamisse.

1.48 Saavutamaks kooskõlalist, rahvusvaheliselt ühilduvat raamistikku, ei kasutata ESAs administratiivseid mõisteid. Samas võivad administratiivsetel mõistetel põhinevad näitajad olla erinevatel riiklikel eesmärkidel väga kasulikud. Näiteks maksutulu arvestuseks on vajalik statistika maksustatava tulu kohta. Neid arvandmeid saab esitada, tehes rahvamajanduse arvepidamise statistikas mõningaid kohandusi.

1.49 Samasugust lähenemisviisi võib kasutada mõistete korral, mida kasutatakse riigi majanduspoliitikas, näiteks: a) inflatsiooni mõiste, mida kasutatakse pensionide, töötushüvitiste või riigiteenistujate hüvitiste suurendamisel; b) maksude, sotsiaalmaksete, valitsuse ja kollektiivse sektori mõisted, mida kasutatakse kollektiivse sektori optimaalse suuruse üle arutlemisel; c) strateegiliste sektorite/tegevusalade mõiste, mida kasutatakse riigi või ELi majanduspoliitikas; d) äriinvesteeringute mõiste, mida kasutatakse riigi majanduspoliitikas; e) tabel, milles on täielikult kirjendatud pensioniskeemid. Satelliitarvepidamine või täiendavad tabelid võivad rahuldada selliseid andmevajadusi.

ESA 2010 ja SNA 2008

1.50 ESA 2010 põhineb SNA 2008-l, mis annab juhised rahvamajanduse arvepidamiseks kogu maailmas. Sellest olenemata on ESA 2010 ja SNA 2008 vahel mitmeid erinevusi: a) andmete esituses on järgmised erinevused: 1) ESA 2010s on eraldi peatükkidena tehingud toodetega, jaotustehingud ja finantstehingud. SNA 2008-s on aga neid tehinguid seletatud vastavaid kontosid käsitlevates peatükkides, näiteks peatükid tootmiskonto, tulude esmase jaotamise konto, kapitalikonto ja välismaailma konto kohta; 2) ESA 2010 kirjeldab mõisteid neid määratledes ja täpsustab, mida need hõlmavad ja mida mitte. SNA 2008 kirjeldab mõisteid tavaliselt palju üldisemalt ja selgitab kasutatavate kokkulepete loogikat ja tausta; b) ESA 2010 mõisted on tihtipeale palju konkreetsemad ja täpsemad kui SNA 2008 omad: 1) SNA 2008 ei sisalda konkreetseid kriteeriume turutoodangu, oma lõpptarbimiseks mõeldud toodangu ja turuvälise toodangu eristamiseks. Seetõttu on ESA kehtestanud üksikasjalikumad juhised ühtse lähenemisviisi tagamiseks; 2) ESA 2010 eeldab, et mitmed kodumajapidamistes kaupade tootmise liigid, nagu riidematerjali kudumine või mööbli valmistamine, ei oma liikmesriikides tähtsust ja seetõttu ei pea neid kirjendama; 3) ESA 2010 viitab institutsionaalsetele korraldustele ELis, nt Intrastati süsteemile, mille abil kirjendatakse ELi-siseseid kaubavooge ning liikmesriikide rahalisi osamakseid ELi eelarvesse; 4) ESA 2010 sisaldab ELi-spetsiifilisi klassifikaatoreid, näiteks tegevusaladel põhinev toodete klassifikaator (CPA) ( 18 ) toodete jaoks ning majanduse tegevusalade statistiline klassifikaator (NACE Rev. 2) tegevusalade jaoks (mõlemad on ühtlustatud vastavate ÜRO klassifikaatoritega); 5) ESA 2010 sisaldab lisaklassifikaatorit kõikide välismajandustehingute kohta. Need tehingud on jagatud ELi residentide vahelisteks ja väljaspool ELi paiknevate residentidega tehtud tehinguteks; 6) ESAs on SNA 2008 finantsinstitutsioonide sektori allsektorid ümber korraldatud, et rahuldada Euroopa rahaliidu vajadusi. ESA 2010 võib olla konkreetsem kui SNA 2008, sest ESA 2010 kohaldatakse peamiselt liikmesriikide suhtes. ESA 2010 peaks olema konkreetsem ka liidu andmevajaduste tõttu.

ESA 2010 ja ESA 95

1.51 ESA 2010 erineb ESA 95-st nii ulatuse kui ka mõistete poolest. Enamik neist erinevustest vastavad erinevustele SNA 1993 ja SNA 2008 vahel. Peamised erinevused on järgmised: a) teadus- ja arendustegevuse käsitamine kapitalimahutusena, mille tulemusel tekib intellektuaalomand. See muutus kirjendatakse satelliitarvepidamises ning lisatakse põhiarvepidamisse, kui liikmesriikides on võimalik hinnata näitajaid piisavalt usaldusväärselt ja ühtlustatult; b) kulutused relvasüsteemidele, mis vastavad vara üldmääratlusele, on klassifitseeritud kapitalimahutusena põhivarasse, mitte vahetarbimisena; c) turutoodangu puhul on kasutusele võetud kapitaliteenuste analüütiline mõiste, et saaks koostada täiendava tabeli, milles neid näidataks lisandväärtuse elemendina; d) finantsvara piire on laiendatud, et tuletisinstrumendilepinguid laiemalt katta; e) uued eeskirjad pensioniõiguste kirjendamiseks. Arvepidamisse on lisatud täiendav tabel, mis võimaldab kirjendada kõigi sotsiaalkindlustusskeemidega (kogumispensioni või jooksvalt finantseeritavad skeemid) kaasnevaid õigusi. Põhjaliku analüüsi tegemiseks vajalik kogu teave esitatakse selles tabelis, milles tuuakse välja õigused ja nendega kaasnevad vood kõikide era- ja riiklike pensioniskeemide (kogumispensioni või jooksvalt finantseeritavad skeemid), sealhulgas riikliku sotsiaalkindlustuse pensioniskeemide kohta; f) kaupade omandiõiguse üleminekut käsitlevate eeskirjade kohaldamine on tehtud üldkehtivaks ning selle tulemusel on muutunud kaubanduse kirjendamine ning välismaale ja omamaiselt töötlemiseks saadetud kaupade kirjendamine. Välismaale töötlemiseks saadetud kaupade kirjendamine netopõhiselt on vastupidine SNA 1993-s ja ESA 95-s kasutatud kogunäitajapõhisele kirjendamisele. Sel muutusel on oluline mõju nende tegevuste kirjendamisele pakkumise ja kasutamise raamistikus; g) rohkem juhiseid antakse finantsinstitutsioonide kohta üldiselt ja eelkõige eriotstarbeliste üksuste kohta. Valitsuse kontrollitud välismaiste eriotstarbeliste üksuste käsitlemist on muudetud, et tagada eriotstarbeliste üksuste võetud kohustuste näitamine valitsemissektori kontodel; h) selgitatud on avaliku sektori ettevõtete makstud superdividendide käsitlemist – neid käsitatakse erakorraliste maksetena ja mahaarvamistena omakapitalist; i) kehtestatud on avaliku ja erasektori partnerluste käsitlemise põhimõtted; neid on laiendatud restruktureerimisasutuste puhul; j) selgitatud on tehinguid valitsemissektori ja avaliku sektori ettevõtete vahel ning väärtpaberistamisvahenditega eesmärgiga parandada selliste tehingute kirjendamist, mis võivad oluliselt mõjutada valitsemissektori võlga; k) selgitatud on laenugarantiide käsitlemist ning selliste standarditud laenugarantiide nagu ekspordikrediidi garantii ja õppelaenugarantii puhul on kasutusele võetud uus käsitlemisviis. Uus käsitlemisviis seisneb selles, et arvepidamises peab olema näidatud finantsvara ja kohustus garantii võimaliku kasutamise ulatuses.

1.52 ESA 95-ga võrreldes ei piirdu ESA 2010-s tehtud muudatused ainult mõistetega. Esinevad suured erinevused käsitlusala ulatuses, kusjuures lisatud on uued peatükid satelliitarvepidamise ning valitsemissektori ja välismaailma kontode kohta. Lisaks on märkimisväärselt laiendatud kvartaalset ja regionaalset arvepidamist käsitlevaid peatükke.

ESA 2010 KUI SÜSTEEMI ALUSPÕHIMÕTTED

1.53 Süsteemi peamised tunnusjooned on järgmised: a) statistilised üksused ja nende rühmitamine; b) vood ja varade seis; c) kontode ja koondnäitajate süsteem; d) sisend-väljundraamistik.

Statistilised üksused ja nende rühmitamine

1.54 ESA 2010 süsteem kasutab kahte liiki üksusi ja kahte vastavasisulist majanduse allüksusteks jaotamise viisi, mis erinevad omavahel ja täidavad erinevaid analüütilisi eesmärke.

1.55 Esimene eesmärk – tulude, kulutuste, finantsvoogude ning seisude kirjeldamine – saavutatakse institutsionaalsete üksuste rühmitamisega sektoriteks vastavalt nende põhifunktsioonidele, käitumisele ja eesmärkidele.

1.56 Teine eesmärk – tootmisprotsessi kirjeldamine ja sisend-väljundanalüüsi tegemine – saavutatakse kohalike tegevusalaüksuste (toimlate) rühmitamisega süsteemis tegevusalade alla vastavalt nende tegevuse liigile. Tegevust iseloomustavad sisend toodete näol, tootmisprotsess ja väljund toodete näol.

Institutsionaalsed üksused ja sektorid

1.57 Institutsionaalsed üksused on majandusüksused, kes saavad iseseisvalt omada kaupu ja vara, võtta kohustusi ning teostada majandustegevust ja tehinguid teiste üksustega. ESA 2010 süsteemi tarvis rühmitatakse institutsionaalsed üksused viieks eraldiseisvaks, üksteist välistavaks omamaiseks institutsionaalseks sektoriks: a) mittefinantsettevõtted; b) finantsinstitutsioonid; c) valitsemissektor; d) kodumajapidamised; e) kodumajapidamisi teenindavad kasumitaotluseta institutsioonid. Need viis sektorit koos moodustavad riigi kogumajanduse. Lisaks on iga sektor jaotatud allsektoriteks. ESA 2010 süsteem võimaldab koostada iga sektori ja allsektori ning majanduse kui terviku kohta kõik voogude kontod ja seisud. Mitteresidendist üksused võivad toimida koos nende viie omamaise sektoriga ning seda näidatakse tehingutena omamaiste sektorite ja kuuenda sektori – välismaailma sektori – vahel.

Kohalikud tegevusalaüksused ja tegevusalad

1.58 Kui institutsionaalsed üksused tegelevad rohkem kui ühe tegevusega, jaotatakse nad osadeks vastavalt tegevusaladele. Kohalikud tegevusalaüksused võimaldavad neid selliselt esitada. Kohalik tegevusalaüksus koondab institutsionaalse üksuse kui tootja kõik osad, mis asuvad ühes asukohas või lähedastes asukohtades ja panustavad tegevusse, mida saab klassifitseerida ühte tegevusalade klassi (neli numbrit) NACE Rev. 2 klassifikaatoris.

1.59 Kohalikud tegevusalaüksused registreeritakse iga kõrvaltegevusala puhul. Kui selliste tegevuste eraldi kirjeldamiseks vajalikud raamatupidamisdokumendid ei ole kättesaadavad, koondab kohalik tegevusalaüksus mitu kõrvaltegevusala. Kõikide sama või samalaadse tegevusalaga tegelevate kohalike tegevusalaüksuste rühm moodustab tegevusala. Institutsionaalne üksus hõlmab ühte või enamat kohalikku tegevusalaüksust; kohalik tegevusalaüksus kuulub vaid ühte institutsionaalsesse üksusesse.

1.60 Tootmisprotsessi analüüsiks kasutatakse analüütilist tootmisüksust. Selline üksus on jälgitav ainult siis, kui kohalik tegevusalaüksus toodab ainult ühte liiki toodangut, omamata ühtegi kõrvaltegevusala. Seda üksust nimetatakse homogeenseks tootmisüksuseks. Selliste üksuste rühmad moodustavad homogeensed tegevusalad.

Residendist üksused ja mitteresidendist üksused, kogumajandus ja välismaailm

1.61 Kogumajandus on määratletud residendist üksuste abil. Üksus on riigi residendist üksus, kui tema ülekaalukas majanduslike huvide kese asub riigi majandusterritooriumil, st kui ta tegeleb pikemal perioodil (aasta või enam) kõnealusel ter