0. REGULEERIMISALA Käesolevat direktiivi kohaldatakse turvavööde ja turvasüsteemide suhtes, mis on ette nähtud paigaldamiseks direktiivi 70/156/EMÜ II lisas esitatud määratlusele vastavatele sõidukitele ning mõeldud eraldi kasutamiseks, st üksikseadistena täisealistele sõitjatele näoga või seljaga sõidu suunas asuvatel istmetel, ning M1- ja N1-kategooria sõidukitele paigaldatavate lapse turvasüsteemide suhtes.

1. MÕISTEDKäesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

1.1. turvavöö (kinnitusrihm, ohutusrihm) – kinnituslukust, reguleerseadistest ja kinnitusdetailidest koosnev rihmaseadis, mille saab kinnitada mootorsõidukile ning mis on ette nähtud seadise kasutaja keha liikumise piiramiseks, et vähendada vigastuse tekkimise ohu kokkupõrke või sõiduki järsu aeglustuse korral. Seadist tähistatakse üldjuhul terminiga “turvavööseadis”, mis hõlmab ka energianeelduri või turvavöötõmburina toimiva mis tahes muu seadise;

1.1.1. vöörihm – rihm, mis läheb risti üle kasutaja vaagnavöötme esiosa;

1.1.2. diagonaalvöö – rihm, mis läheb diagonaalselt üle rindkere esiosa puusast kuni vastaspoolse õlani;

1.1.3. kolmepunktivöö – turvavöö, mis kujutab endast vöörihma ja diagonaalrihma kombinatsiooni;

1.1.4. traksvöö – vöörihmast ja õlarihmadest koosnev turvavööseadis;

1.2. turvavöö tüüp – turvavöö kategooria, mille turvavööd ei erine üksteisest järgmiste oluliste tunnuste poolest:

1.2.1. jäigad osad (lukk, kinnitusdetailid, tõmbur jne);

1.2.2. rihmamaterjal, koetüüp, mõõtmed ja värvus;

1.2.3. turvavööseadise geomeetria;

1.3. rihm – painduv seadis, mis on ette nähtud keha paigalhoidmiseks ning koormuste siirdamiseks turvavöö kinnituspunktidesse;

1.4. lukk – kiiresti avatav seade, mis võimaldab kasutajat rihma abil paigal hoida. Luku, välja arvatud traksvöö luku sees võib olla turvavöö reguleerseadis;

1.5. turvavöö reguleerseadis – seadis, mis võimaldab turvavööd reguleerida vastavalt kasutaja suurusele ja istme asendile. Reguleerseadis võib kuuluda kas luku, tõmburi või turvavöö mõne muu osa koosseisu;

1.6. kinnitusdetailid – turvavööseadise osad, kaasa arvatud vajalikud turvadetailid, mis võimaldavad turvavööd kinnituspunktidesse kinnitada;

1.7. energianeeldur – turvavööseadise osa, mis on ette nähtud energia hajutamiseks rihmast sõltumata või koos rihmaga;

1.8. tõmbur – seadis turvavöö rihmal täielikult või osaliselt kokku rulluda;

1.8.1. mittelukustuv tõmbur (1. tüüp) – tõmbur, millest saab väikese välisjõu abil rihma täies pikkuses välja tõmmata ning mis ei lase väljatõmmatud rihma pikkust reguleerida;

1.8.2. käsitsi avatav tõmbur (2. tüüp) – seadis, mis rihma väljatõmbamiseks vajalikku pikkusesse avatakse käsitsi ning mis lukustub ise pärast kõnealuse toimingu lõppemist;

1.8.3. iselukustuv tõmbur (3. tüüp) – tõmbur, mis laseb rihma soovitud pikkuses välja tõmmata ning kohandab rihma pärast luku kinnitamist automaatselt kasutaja kehaga. Rihma ei saa kasutaja tahtliku tegevuseta täiendavalt välja tõmmata;

1.8.4. hädalukustuv tõmbur (4. tüüp) – tõmbur, mis tavapärastes sõidutingimustes ei piira turvavöö kasutaja liikumisvabadust. See on varustatud rihma pikkust automaatselt kasutaja kehaga kohandava reguleerseadisega ning lukumehhanismiga, mille käivitab liiklusõnnetuse korral:

1.8.4.1. sõiduki aeglustus (lihtne lukustusviis);

1.8.4.2. sõiduki aeglustuse, lindi liikumise või muu automaatse mõjutuse kombinatsioon (mitmetoimeline lukustusviis);

1.8.5. suuremal kiirendusel hädalukustuv tõmbur (4N-tüüp) – punktis 1.8.4 määratletud tüüpi eriomadustega tõmbur, mida kasutatakse M2-, M3-, N1-, N2- ja N3-kategooria sõidukitel; (1)

1.8.6. turvavöö kõrguse regulaator – seadis, mis võimaldab reguleerida turvavöö ülemise aasa kõrgust vastavalt iga kasutaja vajadustele ja sõiduki istme asendile; sellist seadist võib käsitleda turvavöö või turvavöö kinnituspunkti osana;

1.9. turvavöö kinnituspunktid – sõiduki kere või istme osad või mõni muu sõiduki osa, kuhu turvavöö kinnitatakse;

1.10. sõidukitüüp – turvavöödest ja turvasüsteemidest lähtuvalt mõistetakse sõidukitüübi all mootorsõidukite kategooriat, mille sõidukid ei erine üksteisest selliste oluliste tunnuste poolest nagu sõiduki kere või istme või mõne muu turvavööde ja turvasüsteemide kinnituskohana ettenähtud osa mõõtmed, kuju ja materjal;

1.11. turvasüsteem – süsteem, mis koosneb sõiduki keresse asjakohasel viisil kinnitatud istmest ning turvavööst, millest vähemalt üks kinnituspunkt paikneb istmekonstruktsioonil;

1.12. iste – ühele täiskasvanule mõeldud ühes tükis konstruktsioon koos istmekattega, mis võib, aga ei tarvitse olla sõiduki kerega lahutamatult ühendatud. Terminiga tähistatakse nii üksikistet kui ühele isikule mõeldud pinkistme osa;

1.12.1. eesmine sõitjaiste – mis tahes iste, mille kõige eespoolsem H-punkt asub juhi R-punkti läbival vertikaalsel risttasapinnal või selle ees;

1.13. istmerühm – ühele või mitmele täiskasvanule mõeldud pinkiste või üksteise kõrval paiknevad eraldi istmed (kinnitatud näiteks nii, et ühe istme eesmised kinnituspunktid on samal joonel teise istme eesmiste või tagumiste kinnituspunktidega või asuvad teise istme kinnituspunktide vahel);

1.14. pinkiste vähemalt kahele täiskasvanule mõeldud ühes tükis konstruktsioon koos istmekattega;

1.15. reguleerimissüsteem – seadis istme või selle osade reguleerimiseks sõitjale sobivasse asendisse. Kõnesolev seadis võimaldab eelkõige reguleerida istme asendit:

1.15.1. pikisuunas;

1.15.2. püstsuunas;

1.15.3. istumisnurga suhtes;

1.16. istme kinnituspunkt – istme sõiduki kere külge kinnitamise süsteem, kaasa arvatud sõiduki kere asjaomased osad;

1.17. istmetüüp – istmed, mis ei erine üksteisest järgmiste oluliste tunnuste poolest:

1.17.1. istme ehitus, kuju, mõõtmed ja materjal;

1.17.2. reguleerimissüsteemide ja kõigi lukustussüsteemide tüüp ning mõõtmed;

1.17.3. istmel asuvate turvavöö kinnituspunktide, istme kinnituspunkti ja sõiduki kere asjaomaste osade tüüp ja mõõtmed;

1.18. nihutussüsteem – seadis, mis võimaldab nihutada istet või mõnda istme osa kindla vaheasendita pikisuunas või muuta istmeosade vahelist nurka, et hõlbustada sõitjate pääsu sõidukisse;

1.19. lukustussüsteem – seade, mis tagab istme ja selle osade püsimise mis tahes kasutusasendis;

1.20. süvendis asuv lukuavamisnupp – lukk ei tohi olla avatav 40 mm läbimõõduga kuuli abil;

1.21. pindmine lukuavamisnupp – lukk peab olema avatav 40 mm läbimõõduga kuuli abil;

1.22. eelpinguti – täiendav või integreeritud seadis, mis pingutab rihma ning vähendab seega rihma lõdvet kokkupõrke ajal;

1.23. kontrollvöönd – ala kahe vertikaalse, teineteisest 400 mm kaugusel asuva ning H-punkti suhtes sümmeetrilise tasapinna vahel, mis määratletakse nõukogu direktiivi 74/60/EMÜ (2) II lisas kirjeldatud seadme pööramisel vertikaalasendist horisontaalsesse. Seadis tuleb kõnealuses lisas esitatud kirjelduse kohaselt positsioonida ning reguleerida maksimaalsele pikkusele 840 mm;

1.24. turvapadjasüsteem – mootorsõidukite turvavööde ja turvasüsteemide lisaseadis, st süsteemid, mis sõiduki tugeva kokkupõrke korral vabastavad automaatselt elastse padja, mille ülesanne on padjas sisalduva gaasi kokkusurumise teel vähendada löögi raskust sõiduki kasutaja ühe või mitme kehaosa kokkupuudetel sõitjateruumi osadega;

1.25. sõitja turvapadi – turvapadjasüsteem, mis on mõeldud sõitja (sõitjate) kaitsmiseks istmetel, v.a juhiiste, laupkokkupõrke korral;

1.26. lapse turvasüsteem – mootorsõidukile kinnitatav osadest koosnev seadis, mis võib olla rihmade ja elastsete osade kombinatsioon kinnitusluku, reguleerseadise, kinnitusdetailide ning mõnel juhul lisatooli ja/või põrkekilbiga. Seadis on mõeldud ka kasutaja liikumise piiramiseks ning seega sõitja vigastamisohu vähendamiseks kokkupõrke või sõiduki järsu pidurduse korral;

1.27. seljaga sõidu suunas – sõiduki liikumissuunale vastassuunaline asend.

2. OSA EÜ TÜÜBIKINNITUS

2.1. Osa EÜ tüübikinnituse taotlemine.

2.1.1. Turvavöö tüübi direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõike 4 kohase osa EMÜ tüübikinnitustaotluse esitab tootja. Turvasüsteemi tüübi direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõike 4 kohase osa EMÜ tüübikinnitustaotluse esitab turvasüsteemi tootja või niisuguse sõiduki tootja, mis varustatakse kõnealuse turvasüsteemiga.

2.1.2. Infodokumendi näidis on esitatud II lisa 1. liites.

2.1.3. Tüübikinnituskatseid tegevale tehnilisele talitusele tuleb esitada järgmised näidised:

2.1.3.1. kuus näidist, nendest üks võrdlemiseks;

2.1.3.2. kümne meetri pikkune osa igast turvavöö tüübi puhul kasutatavat tüüpi rihmast;

2.1.3.3. Osa tüübikinnituskatsetega tegeleval tehnilisel talitusel on õigus taotleda lisanäidiseid.

2.1.4. Taotleja peab esitama turvasüsteemi tüübikinnituskatseid tegevale tehnilisele talitusele kaks turvasüsteemi näidist. Nende hulgas võib olla kaks punktis 2.1.2.1 mainitud vööde näidist ning tootja valikul kas tüübikinnituseks esitatavat sõidukit esindav sõiduk või sõiduki osa või osad, mille katsetamist tehniline talitus vajalikuks peab.

2.1.5. Lapse turvasüsteemide puhul tuleb esitada neli näidist:

2.1.5.1. kümne meetri pikkune osa igast lapse turvasüsteemis kasutatavat tüüpi rihmast, välja arvatud hargvööst, millest esitatakse kahemeetrine osa, ning

2.1.5.2. pakendamisjuhend ja -andmed XVII lisa punkti 14 kohaselt.

2.1.5.3. Osa tüübikinnituskatseid tegeval tehnilisel talitusel on õigus taotleda lisanäidiseid.

2.1.5.4. Turvahällide puhul, mille turvavöö sobib mitmele turvahälli tüübile, peab turvavöö tootja esitama asjaomaste turvahälli tüüpide loetelu.

2.1.5.5. Täiskasvanu tüübikinnitusega turvavöö kasutamise korral lapse turvasüsteemis tuleb taotlusesse täpselt märkida kasutatava turvavöö (näiteks tõmburita vöörihmade) kategooria.

2.1.6. Pädev asutus peab enne tüübikinnituse andmist veenduma, et toodete kinnitatud tüübile vastavuse tõhusat kontrollimist tagav nõuetekohane kord on olemas.

2.2. Märgised

2.2.1. Punkti 2.1.3 või 2.1.4 kohaselt osa EÜ tüübikinnituse saamiseks esitatud turvavöö tüübi või turvasüsteemi tüübi näidistel peab olema tootja nimi, kaubanimi või kaubamärk, mis peab olema selgesti loetav ja kustumatu.

2.2.2. Punkti 2.1.5 ja 2.1.5.1 kohaselt tüübikinnituse saamiseks esitatud lapse turvasüsteemi näidistel peab olema tootja nimi, nimetähed või kaubamärk, mis peavad olema selgesti loetavad ja kustumatud.

2.2.2.1. Üks lapse turvasüsteemi või traksvöö plastosadest (kest, põrkekilp, istmekõrgendus jne), välja arvatud turvavöö (turvavööd) ja traksvööd, märgistatakse väljalaskeaastaga, mis peab olema selgesti loetav (ja kustumatu).

2.2.2.2. Kui turvasüsteem on ette nähtud kasutamiseks koos täiskasvanu turvavööga, siis peab turvasüsteemi küljes olema püsijoonis, millel on selgesti kujutatud vöö paigutus. Täisealisele mõeldud turvavöö abil fikseeritava turvasüsteemi puhul peab vöörihma kinnitusviis vastavalt sellele, kas seadis on reguleeritud näoga või seljaga sõidu suunda, olema tootel vastavate tunnusvärvide abil selgesti eristatav. Turvavöö kulg seadise reguleerimisel näoga sõidu suunda peab olema märgistatud punasega ning seljaga sõidu suunda sinise värviga. Kasutusviisi selgitamiseks tuleb samu värve kasutada ka seadisele kinnitatud siltidel. Turvavöö erisugune kulg vöö- ja õlaosas tuleb mõlemal juhul tootele märgitud värvi ja/või sõnade abil eraldi tähistada. Eespool määratletud märgistus peab olema nähtav turvasüsteemil, mis on sõidukile paigaldatud. 0-rühma turvasüsteemidel peabkõnealune märgistus olema nähtav ka siis, kui laps on turvasüsteemis.

2.2.2.3. Sõidukile paigaldatud seljaga sõidu suunas asuvatel lapse turvasüsteemidel peab olema püsisilt hoiatusega: ERITI OHTLIK Mitte kasutada turvapadjaga varustatud sõitjaistmetel Kõnealune silt peab olema selle riigi keeles, kus seadis on müügil.

2.2.2.4. Turvasüsteemide puhul, mida saab kasutada nii näoga kui ka seljaga sõidu suunas, peab hoiatus sisaldama järgmist lisateksti: TÄHTIS MITTE KASUTADA NÄOGA SÕIDUSUUNALISES ASENDIS, KUI LAPSE KEHAKAAL ON ALLA … (Viidata kasutusjuhendile)

2.3. Üldnõuded

2.3.1. Iga punkti 2.1 kohaselt esitatud näidis peab vastama punktides 2.3–2.7 ettenähtud tehnilistele nõuetele.

2.3.2. Lapse turvasüsteemide iga punkti 2.1 kohaselt esitatud näidis peab vastama XVII lisas esitatud asjakohastele nõuetele.

2.3.3. Turvavöö või turvasüsteem peab olema sellisel viisil projekteeritud ja valmistatud, et see toimib õigel paigaldamisel ja nõuetekohasel kasutamisel nõuetele vastavalt ning vähendab õnnetuse korral kehavigastuste tekkimise ohtu.

2.4. Jäigad osad

2.4.1. Üldosa

2.4.1.1. Turvavöö jäikadel osadel, nagu lukud, reguleerseadised, kinnitusdetailid jms, ei tohi olla teravaid servi, mis võivad põhjustada rihmade kulumist või murdumist.

2.4.1.2. Kõik korrodeeruvad turvavööseadise osad peavad olema nõuetekohaselt korrosiooni eest kaitstud. Punktis 2.7.2 ettenähtud korrosioonikatse järel tehtud vaatlusel ei tohi spetsialist palja silmaga näha märke kahjustustest, mis võivad raskendada seadme funktsioneerimist, ega märkimisväärset korrosiooni.

2.4.1.3. Energia neeldumiseks või koormuse vastuvõtmiseks või edasiandmiseks mõeldud jäigad osad ei tohi olla rabedad.

2.4.1.4. Turvavöö jäigad osad ning plastosad tuleb asetada ja paigaldada nii, et need mootorsõiduki tavakasutusel ei saaks liikuva istme alla või sõiduki ukse külge kinni kiiluda. Kui üks osadest ei vasta eespool nimetatud nõuetele, siis tuleb sellele teha punktis 2.7.6.4 nimetatud külmakindluskatse. Kui pärast katset on jäikade osade plastkatetes või fiksaatorites tekkinud nähtavad praod, siis tuleb need plastosad kõrvaldada ning seejärel kontrollida seadise muude osade vastupidavust. Kui seadise muud osad on vastupidavad või kui ei ole nähtavaid pragusid, siis korratakse kontrollimist, et teha kindlaks seadise vastavus punktides 2.4.2, 2.4.3 ja 2.6 esitatud nõuetele.

2.4.1.5. Polüamiid-6ga sama veehoidvusega materjalide kasutamine on keelatud kõigis mehaanilistes osades, kus veehoidvus võib nende tööd häirida.

2.4.2. Lukk

2.4.2.1. Luku ehitus peab välistama igasuguse võimaluse seda valesti kasutada. See tähendab muu hulgas, et luku jäämine poolsuletud asendisse ei tohi olla võimalik. Luku avanemine peab olema selgesti nähtav. Igas tõenäolises luku kokkupuutekohas kasutajaga ei tohi kokkupuutepinna laius olla väiksem kui 20 cm2, kuid peab olema vähemalt 46 mm, mõõdetuna kokkupuutepinnast kõige rohkem 2,5 mm kaugusel asetseval tasapinnal. Traksvöö lukkude puhul loetakse viimati nimetatud nõue täidetuks, kui luku kokkupuutepinna laius kasutajaga on vahemikus 20–40 cm2.

2.4.2.2. Lukk peab asendist olenemata jääma suletuks ka koormuse puudumise korral. Lukk ei tohi avaneda jõu mõjul, mis on väiksema kui 1 daN. Luku ehitus peab võimaldama seda kergesti kasutada ja haarata. Seda peab saama avada punktis 2.7.9.2 nimetatud koormust rakendades. Lukk peab avanema nupule vajutamise või samalaadse seadme abil. Kõnealuse surve alla jääv pind nupu tegelikus avamisasendis peab esialgse liikumissuuna suhtes risti asetseval tasapinnal olema: — kinniste seadmete puhul pindalaga vähemalt 4,5 cm2 ja laiusega vähemalt 15 mm, — avatud seadmete puhul pindalaga vähemalt 2,5 cm2 ja laiusega vähemalt 10 mm. Kõnealune pind tuleb värvida punaseks. Ükski muu luku osa ei tohi olla sama värvi.

2.4.2.3. Lukk peab taluma korduvat kasutamist ning enne punktis 2.7.8 nimetatud dünaamilist koormuskatset olema läbinud 5 000 avamis- ja sulgemistsüklit tavapärastes kasutustingimustes. Traksvöö lukkude puhul võib kõnealuse katse teha luku kõiki keeli kasutamata.

2.4.2.4. Punkti 2.7.6.3 kohaselt katsetatud lukk peab nõuetekohaselt töötama.

2.4.2.5. Luku avamiseks vajalik jõud punktis 2.7.9 ettenähtud katses ei tohi olla üle 6 daN.

2.4.2.6. Luku tugevust katsetatakse punkti 2.7.6.1 ning vajaduse korral punkti 2.7.6.5 nõuete kohaselt. Lukk ei tohi ettenähtud koormuse mõjul puruneda, tõsiselt deformeeruda ega irduda.

2.4.2.7. Kahele seadisele ühist osa sisaldavate lukkude puhul, kui ühe seadise lukk on ühendatav nii selle kui ka kõnealuse teise seadise vastava osaga, tuleb punktides 2.7.8 ja 2.7.9 mainitud tugevus- ja avanemiskatse teha mõlemale seadisevariandile.

2.4.3. Turvavöö reguleerseadis

2.4.3.1. Iga turvavöö reguleerseadise kahte näidist katsetatakse punkti 2.7.4 nõuete kohaselt. Turvavöö reguleerseadise puhul ei tohi ühegi näidise rihma libisemine olla üle 25 mm ning kõigi turvavöö regulaarseadiste lõtkude summa ei tohi olla üle 40 mm.

2.4.3.2. Kõigile turvavöö reguleerseadistele tehakse tugevuskatse punkti 2.7.6.1 kohaselt. Need ei tohi ettenähtud koormuse mõjul puruneda ega irduda.

2.4.3.3. Punkti 2.7.6.6 kohaselt tehtud katses ei tohi käsitsi käivitatavatele seadmetele rakendatav jõud olla üle 5 daN.

2.4.4. Kinnitusdetailid ja turvavöö kõrguse regulaator Kinnitusdetailide tugevust katsetatakse punktide 2.7.6.1 ja 2.7.6.2 kohaselt. Tegelike turvavöö kõrguse regulaatorite tugevust katsetatakse käesoleva direktiivi punkti 2.7.6.2 kohaselt, kui neid ei ole katsetatud sõidukil, turvavööde kinnituspunkte käsitleva nõukogu direktiivi 76/115/EMÜ (3) muudatustega variandi alusel. Kõnealused osad ei tohi ettenähtud koormusest tuleneva pinge mõjul puruneda ega irduda.

2.4.5. Tõmburid Tõmburid peavad vastama järgnevalt esitatud nõuetele, kaasa arvatud punktides 2.7.6.1 ja 2.7.6.2 ettenähtud tugevuskatsete tingimustele.

2.4.5.1. Iselukustuvad tõmburid

2.4.5.1.1. Iselukustuva tõmburiga varustatud turvavöö rihm ei tohi tõmburi lukustusasendite vahel liikuda üle 30 mm. Turvavöö peab pärast kasutaja tahapoole liikumist jääma kas algasendisse või pärast kasutaja järgnevat ettepoole liikumist ise algasendise tagasi minema.

2.4.5.1.2. Tõmburi puhul, mis on vöörihma osa, peab rihmale mõjuv tõmbejõud olema vähemalt 0,7 daN, mõõdetuna punkti 2.7.7.4 kohaselt vöörihma vabas osas, mis jääb mannekeeni ja tõmburi vahele. Tõmburi puhul, mis on diagonaalrihma osa, ei tohi rihmale mõjuv tõmbejõud samalaadsel mõõtmisel olla väiksem kui 0,2 daN, kuid mitte suurem kui 0,7 daN. Kui rihm läbib juhiku või rihmaratta, siis mõõdetakse tõmbejõudu rihma vabas osas, mis jääb mannekeeni ja juhiku või rihmaratta vahele. Turvavööseadise koosseisus olevat käsitsi või automaatselt käivitatavat seadet, mis takistab rihma täielikku kokkurullumist, ei tohi tõmbejõu mõõtmisel kasutada.

2.4.5.1.3. Rihm tõmmatakse punktis 2.7.7.1 kirjeldatud viisil tõmburist välja ja lastakse tõmburisse tagasi rulluda 5 000 korda. Seejärel tehakse tõmburile punktis 2.7.2 ettenähtud korrosioonikatse, millele järgneb punktis 2.7.7.3 kirjeldatud tolmukindluskatse. Pärast järgmist 5 000 välja- ja sissetõmbetsüklit peab tõmbur endiselt vastama punktides 2.4.5.1.1 ja 2.4.5.1.2 esitatud nõuetele. Pärast eespool nimetatud katsetusi peab tõmbur endiselt nõuetekohaselt funktsioneerima ning kindlustama rihma tõhusa funktsioneerimise.

2.4.5.2. Hädalukustuvad tõmburid

2.4.5.2.1. Hädalukustuv tõmbur peab punkti 2.7.7.2 kohasel katsetamisel vastama järgmistele tingimustele. Punkti 1.8.4.1 kohaselt lihtsa lukustusviisi puhul kehtivad ainult sõiduki aeglustusega seotud nõuded.

2.4.5.2.1.1. Tõmbur peab lukustuma, kui sõiduki aeglustus ulatub väärtuseni 0,45 g 4. tüübi tõmburite puhul või väärtuseni 0,85 g 4N-tüüpi tõmburite puhul.

2.4.5.2.1.2. Tõmbur ei tohi lukustuda väljatõmbesuunas mõõdetud kiirendusel kuni 0,8 g 4. tüübi tõmburite puhul või kuni 1,0 g 4N-tüüpi tõmburite puhul.

2.4.5.2.1.3. Tõmbur ei tohi lukustuda, kui sensori kaldenurk mis tahes suunas, võrreldes tootja poolt kindlaksmääratud asendiga, ei ole üle 12o.

2.4.5.2.1.4. Tõmbur peab lukustuma, kui sensori kalle mis tahes suunas moodustab tootja poolt kindlaksmääratud asendiga võrreldes vähemalt 27o nurga 4. tüüpi tõmburite puhul ja vähemalt 40o nurga 4N-tüüpi tõmburite puhul.

2.4.5.2.1.5 Tõmburi puhul, mille käivitumine sõltub välisest signaalist või energiaallikast, tagab seadis tõmburi automaatse lukustumise signaali häire või katkemise või energiaallika rikke või tegevuse katkemise puhul. Seda nõuet ei pea täitma mitmetoimelise lukustusviisiga tõmburite puhul tingimusel, et ainult üks lukustusviis sõltub välisest signaalist või energiaallikast, ning juhul, kui juhile teatatakse välise signaali või energiaallika häirest optilise ja/või akustilise vahendi abil.

2.4.5.2.2. Punkti 2.7.7.2 kohasel katsetamisel peab hädalukustuv tõmbur mitmetoimelise lukustusviisiga, millest üks põhineb rihma tundlikkusel, vastama ettenähtud nõuetele ning lukustuma ka juhul, kui rihma tõmbesuunas mõõdetud kiirendus on vähemalt 2,0 g.

2.4.5.2.3. Iga punktides 2.4.5.2.1 ja 2.4.5.2.2 mainitud katse puhul tohib rihma võimaliku liikumise kogupikkus enne tõmburi lukustumist olla kõige rohkem 50 mm punktis 2.7.7.2.1 kindlaksmääratud pikkust aluseks võttes. Tõmbur loetakse punkti 2.4.5.2.1.2 kohaselt nõuetele vastavaks juhul, kui lukustumine ei toimu kõnealuses punktis ettenähtud kiirenduse väärtuste juures enne, kui rihm on vähemalt 50 mm pikkuses välja tõmmatud, punktis 2.7.7.2.1 kindlaksmääratud pikkust aluseks võttes.

2.4.5.2.4. Tõmburi puhul, mis on vöörihma osa, peab rihmale mõjuv tõmbejõud olema vähemalt 0,7 daN, mõõdetuna punkti 2.7.7.4 kohaselt vöörihma vabas osas, mis jääb mannekeeni ja tõmburi vahele. Tõmburi puhul, mis on diagonaalrihma osa, ei tohi rihmale mõjuv tõmbejõud samalaadse mõõtmise juures olla väiksem kui 0,2 daN, kuid mitte suurem kui 0,7 daN. Kui rihm läbib juhiku või rihmaratta, siis mõõdetakse tõmbejõudu rihma vabas osas, mis jääb mannekeeni ja juhiku või rihmaratta vahele. Turvavööseadise koosseisus olevat käsitsi või automaatselt käivitatavat seadet, mis takistab rihma täielikku kokkurullumist, ei tohi tõmbejõu mõõtmisel kasutada.

2.4.5.2.5. Rihm tõmmatakse punktis 2.7.7.1 kirjeldatud viisil tõmburist välja ja lastakse tõmburisse tagasi rulluda 40 000 korda. Seejärel tehakse tõmburile punktis 2.7.2 ettenähtud korrosioonikatse, millele järgneb punktis 2.7.7.3 kirjeldatud tolmukindluskatse. Pärast järgmist 5 000 välja- ja sissetõmbetsüklit peab tõmbur endiselt vastama punktides 2.4.5.2.1, 2.4.5.2.2, 2.4.5.2.3 ja 2.4.5.2.4 esitatud nõuetele. Pärast eespool nimetatud katseid peab tõmbur nõuetekohaselt funktsioneerima ning kindlustama rihma tõhusa funktsioneerimise.

2.4.6. Eelpinguti

2.4.6.1. Pärast punkti 2.7.2 kohaselt tehtud korrosioonikatset peab eelpinguti (kaasa arvatud löögisensor, mis on seadmega ühendatud originaaldüüside abil, milles ei tohi olla voolu) nõuetekohaselt töötama.

2.4.6.2. Tehakse kindlaks, et seadise ootamatu käivitumine ei sisalda kehavigastuse tekkimise ohtu.

2.4.6.3. Pürotehniliste eelpingutite puhul

2.4.6.3.1. ei tohi eelpinguti pärast punkti 2.7.10.2 kohaselt konditsioneerimist temperatuuri toimel käivituda ning peab nõuetekohaselt töötama;

2.4.6.3.2. tuleb rakendada ettevaatusabinõusid, et väljapaiskuv kuum gaas ei süütaks lähedal asuvaid kergsüttivaid materjale.

2.5. Rihmad

2.5.1. Üldosa

2.5.1.1. Rihmade karakteristikud peavad olema sellised, et kasutaja kehale avaldatav surve jaotub võimalikult ühtlaselt rihmade kogu laiuses ning et rihmad ei keerduks ka koormuse all olles. Rihmad peavad olema energiat neelavate ja hajutavate omadustega. Rihmad peavad olema sellisel viisil valmistatud, et need ei hakkaks kasutamisel hargnema.

2.5.1.2. Jõuga 980 daN mõjutatava rihma laius peab olema vähemalt 46 mm. Laiust mõõdetakse punktis 2.7.5 ettenähtud tõmbetugevuskatse abil veomehhanismi peatamata.

2.5.2. Tugevus pärast konditsioneerimist toatingimustes Kahe rihmanäidise punkti 2.7.3.1 kohaselt konditsioneerimisel ei tohi rihma punkti 2.7.5 kohaselt määratud tõmbetugevus olla väiksem kui 1 470 daN. Erinevus kahe näidise tõmbetugevuse vahel ei tohi moodustada üle 10 % mõõdetavatest tõmbetugevustest suurema tõmbetugevuse väärtusest.

2.5.3. Tugevus pärast konditsioneerimist eritingimustes Punkti 2.7.3 (punkt 2.7.3.1 välja arvatud) tingimustest ühe tingimuse kohaselt konditsioneeritud kahe rihmanäidise tõmbetugevus peab moodustama vähemalt 75 % koormuste punktis 2.5.2 nimetatud katses kindlaksmääratud keskmisest väärtusest ning olema vähemalt 1 470 daN. Tehniline talitus võib loobuda ühe või mitme kõnealuse katse tegemisest, kui kasutatud materjali koostise või juba olemasoleva info põhjal osutub katse või katsete tegemine ülearuseks.

2.6. Turvavööseadis või turvasüsteem

2.6.1. Dünaamilise koormuskatse nõuded

2.6.1.1. Turvavööseadise või turvasüsteemi dünaamiline koormuskatse tehakse punkti 2.7.8 kohaselt.

2.6.1.2. Dünaamiline koormuskatse tehakse kahele, eelnevalt koormusega mõjutamata turvavööseadisele, välja arvatud turvavööseadised, mis moodustavad turvasüsteemi osa; sellisel juhul tehakse dünaamiline koormuskatse ühele istmerühmale mõeldud turvasüsteemidele, mida ei ole eelnevalt koormusega mõjutatud. Katsetatavate turvavööseadiste lukud peavad vastama punktis 2.4.2.3 esitatud nõuetele. Tõmburitega varustatud turvavööde puhul tehakse tõmburile punktis 2.7.7.3 ettenähtud tolmukindluskatse; peale selle peab seadis turvavööde või turvasüsteemide puhul, mis on varustatud pürotehnilisi vahendeid sisaldava eelpingutiga, olema punktis 2.7.10.2 ettenähtud viisil konditsioneeritud.

2.6.1.2.1. Turvavöödele tehakse punktis 2.7.2 määratletud korrosioonikatse ning seejärel tehakse lukkudele veel 500 avamis- ja sulgemistsüklit tavapärastes kasutustingimustes.

2.6.1.2.2. Tõmburitega varustatud turvavööde tõmburitele tehakse punktides 2.4.5.1 või 2.4.5.2 kirjeldatud katsed. Tõmburile juba punkti 2.6.1.2.1 kohaselt tehtud korrosioonikatset korrata ei ole vaja.

2.6.1.2.3. Turvavöö katsetamisel, mis on ette nähtud kasutamiseks koos turvavöö kõrguse regulaatoriga punkti 1.8.6 määratluse kohaselt, reguleeritakse seade katseid tegeva tehnilise talituse poolt valitud kõige ebasoodsamasse (ebasoodsamatesse) asendisse (asenditesse). Kui turvavöö kõrguse regulaator koosneb kinnituspunktist endast, nagu on lubatud nõukogu direktiivi 76/115/EMÜ (4) kohaselt, siis võib katseid tegev tehniline talitus soovi korral kohaldada punkti 2.7.8.1 tingimusi.

2.6.1.2.4. Eelpingutiga turvavöö puhul saab punktis 2.6.1.4.1 kindlaksmääratud nihkumise miinimumväärtust poole võrra vähendada. Selles katses tuleb eelpinguti tööle rakendada.

2.6.1.3. Kõnealuses katses tuleb täita järgmisi nõudeid:

2.6.1.3.1. ükski kasutaja turvalisust tagav turvavööseadise või turvasüsteemi osa ei tohi puruneda, ükski lukk või lukustus- või nihutussüsteem ei tohi avaneda, ja

2.6.1.3.2. vöörihma puhul peab mannekeeni vaagnajoonel mõõdetud ettenihkumine jääma vahemikku 80–200 mm. Muude rihmatüüpide puhul peab vaagnajoonel mõõdetud ettenihkumine olema vahemikus 80–200 mm ning rinna kohal mõõdetud ettenihkumine 100–300 mm. Kõnealuste nihkumiste mõõtmise aluseks on VIII lisa joonisel 6 esitatud mõõtmispunktid.

2.6.1.3.3. Turvavöö puhul, mis on mõeldud kasutamiseks välimisel esiistmel, mida eest kaitseb turvapadi, võib rindkere nihkumise võrdluspunkt ületada punktis 2.6.1.3.2 nimetatud väärtuse, kui liikumiskiirus kõnealuse väärtuse juures ei ole üle 24 km/h.

2.6.1.4. Turvasüsteemi puhul:

2.6.1.4.1. võib rindkere liikumise võrdluspunkt ületada punktis 2.6.1.3.2 kindlaksmääratud väärtuse, kui õnnestub kas väljaarvutamise või lisakatse abil tõestada, et dünaamilises koormuskatses ei saa mannekeeni pea ega torso ükski osa sõiduki ühegi eesmise osa jäiga detailiga kokku puutuda, välja arvatud rindkere kokkupuude rooliseadisega, kui viimane vastab direktiivi 74/297/EMÜ (5) nõuetele, tingimusel et kiirus kokkupuute ajal ei ületa 24 km/h. Selle arvestuse puhul eeldatakse, et iste on punktis 2.7.8.1.5 kindlaksmääratud asendis.

2.6.1.4.2. Sõidukites, kus selliseid seadiseid kasutatakse, peavad nihutus- ja lukustussüsteem, mis võimaldavad kõigi istmete kasutajatel sõidukist lahkuda, olema pärast dünaamilist koormuskatset siiski käsitsi töölerakendatavad.

2.6.1.5. Erandina võivad nihkumisväärtused turvasüsteemi puhul olla punktis 2.6.1.3.2 nimetatud väärtustest suuremad, kui istmele kinnitatud ülemise kinnituspunkti suhtes kehtib direktiivi 76/115/EMÜ I lisa punktis 5.5.4 ettenähtud erand. Asjaomase turvasüsteemiga seotud üksikasjad esitatakse II lisa 3. ja 4. liites nimetatud tüübikinnitustunnistuse addendum'is.

2.6.2. Tugevus pärast kulumiskindlusprotseduuri

2.6.2.1. Mõlema punkti 2.7.3.6 kohaselt konditsioneeritud näidise tõmbetugevust hinnatakse vastavalt punktidele 2.5.2 ja 2.7.6. See peab olema vähemalt 75 % tõmbetugevuste keskmisest väärtusest, mis määratakse kindlaks kulumata rihmadega tehtud katsetes, ega tohi olla väiksem kui katsetatavate osade puhul ettenähtud minimaalne koormus. Erinevus kahe näidise tõmbetugevuste vahel ei tohi moodustada üle 20 % mõõdetavatest tõmbetugevustest suurema tõmbetugevuse väärtusest. Esimese ja teise tüübi protseduuril tehakse ainult rihmanäidiste tõmbetugevuskatse (punkt 2.7.5). Kolmanda tüübi protseduuril tehakse (punkt 2.7.6) rihma ja asjaomaste jäikade osade tõmbetugevuskatse.

2.6.2.2. Järgmises tabelis esitatakse osad, mis peavad läbima kulumiskindlusprotseduuri ning vastavad protseduurid. Iga protseduuri jaoks tuleb võtta uus näidis.



1. tüübi protseduur 2. tüübi protseduur 3. tüübi protseduur Kinnitusdetail – – × Juhik või rulljuhik – × – Lukuaas – × × Reguleerseadis × – × Rihma külge õmmeldud osad – – ×

2.7. Katsed

2.7.1. Turvavöö tüübi või turvasüsteemi tüübi osa EÜ tüübikinnituseks esitatud näidiste kasutamine (vt XIV lisa).

2.7.1.1. Luku kontrollimiseks, luku külmakindluskatseks, vajaduse korral punktis 2.7.6.4 kirjeldatud külmakindluskatseks, luku vastupidavuskatseks, turvavöö korrosioonikatseks, tõmburi töö katsetamisteks ning luku avanemiskatseks pärast dünaamilist koormuskatset on vaja kahte turvavöö või turvasüsteemi näidist. Ühte kõnealusest kahest näidisest kasutatakse turvavöö või turvasüsteemi kontrollimiseks.

2.7.1.2. Luku kontrollimiseks ning luku, kinnitusdetailide, turvavöö reguleerseadiste ja vajaduse korral tõmburite tugevuskatseteks on tarvis ühte turvavöö või turvasüsteemi näidist.

2.7.1.3. Luku kontrollimiseks, mikrolibisemiskatseks ja kulumiskindluse katseks on tarvis kahte turvavöö või turvasüsteemi näidist. Turvavöö reguleerseadise tööd katsetatakse ühel kahest näidisest.

2.7.1.4. Rihma näidist kasutatakse rihma tõmbetugevuskatses. Ühte selle näidise osa säilitatakse osa tüübikinnituse kehtivusaja lõpuni.

2.7.2. Korrosioonikatse

2.7.2.1. Terviklik turvavööseadis asetatakse XIII lisas ettenähtud katsekambrisse. Tõmburiga seadise rihm keritakse 300 ± 3 mm pikkuselt täies ulatuses lahti. Katse peab kestma pidevalt 50 tundi, välja arvatud lühikesed vaheajad, mis võivad olla tarvilikud näiteks soolalahuse kontrollimiseks ja lisamiseks.

2.7.2.2. Pärast katse lõppu pestakse seadist võimalike soolajääkide eemaldamiseks ettevaatlikult või kastetakse seadis puhtasse jooksvasse vette temperatuuriga mitte üle 38 °C ning lastakse enne punkti 2.4.1.2 kohast kontrollimist toatemperatuuril 24 tundi kuivada.

2.7.3. Rihmade konditsioneerimine tõmbetugevuskatseks Punktis 2.1.3.2 nimetatud rihmast lõigatud näidiste konditsioneerimine.

2.7.3.1. Konditsioneerimine toatingimustesRihma hoitakse vähemalt 24 tundi õhutemperatuuril 20 ± 5 °C ning suhtelise õhuniiskuse juures 65 ± 5 %. Kui katse ei toimu vahetult pärast konditsioneerimist, siis hoitakse näidist katse alustamiseni õhukindlalt suletud anumas. Tõmbetugevust tuleb määrata viie minuti jooksul pärast rihma konditsioneerimist õhu käes või selle anumast väljavõtmist.

2.7.3.2. Konditsioneerimine valguse käes

2.7.3.2.1. Kohaldatakse soovitust ISO/R 105-B 02-1978. Rihma hoitakse valguse käes, kuni sinine standardvärv nr 7 pleegib vastavaks värviskaala halli tooni neljandale jaotusele.

2.7.3.2.2. Seejärel hoitakse rihma vähemalt 24 tundi õhu käes, mille temperatuur on 20 ± 5 °C ning suhteline niiskus on 65 ± 5 %. Kui katset ei saa teha vahetult pärast konditsioneerimist, siis hoitakse näidist katse alustamiseni hermeetiliselt suletud anumas. Rihma tõmbetugevus määratakse viie minuti jooksul pärast rihma väljavõtmist konditsioneerimiskeskkonnast või anumast.

2.7.3.3. Konditsioneerimine külmas

2.7.3.3.1. Rihma hoitakse vähemalt 24 tundi õhutemperatuuril 20 ± 5 °C ning suhtelise õhuniiskuse juures 65 ± 5 %.

2.7.3.3.2. Seejärel hoitakse rihma 1,5 tundi lamedal alusel jahutuskapis õhutemperatuuril –30 ± 5 °C. Siis murtakse rihm kokku ning mõjutatakse murdekohta koormusega, mille mass on 2 kg ning mis on eelnevalt jahutatud temperatuurini –30 ± 5 °C. Rihma hoitakse 30 minutit samas jahutuskapis, seejärel eemaldatakse koormus ning mõõdetakse rihma tõmbetugevust viie minuti jooksul pärast jahutuskapist väljavõtmist.

2.7.3.4. Konditsioneerimine kuumas

2.7.3.4.1. Rihma hoitakse vähemalt kolm tundi termokapis õhutemperatuuril 60 ± 5 °C ning suhtelise õhuniiskuse juures 65 ± 5 %.

2.7.3.4.2. Tõmbetugevus määratakse viie minuti jooksul pärast rihma termokapist väljavõtmist.

2.7.3.5. Mõjutamine veega

2.7.3.5.1. Rihma hoitakse kolm tundi vähese märgava aine lisandiga destilleeritud vees temperatuuril 20 ± 5 °C, kusjuures vesi peab rihma täielikult katma. Kasutada võib ükskõik millist katsetatavale kiule sobivat märgavat ainet.

2.7.3.5.2. Tõmbetugevus tuleb määrata kümne minuti jooksul pärast rihma veest väljavõtmist.

2.7.3.6. Vastupidavus kulumisele

2.7.3.6.1. Kulumiskindlusprotseduur tehakse igale seadmele, milles rihm puutub kokku turvavöö jäiga osaga. 1. tüübi kulumiskindluskatset (punkt 2.7.3.6.4.1) ei ole vaja teha turvavöö reguleerseadisele juhul, kui mikrolibisemiskatse (punkt 2.7.4) näitab, et rihma libisemine on alla poole ettenähtud väärtusest. Katseseade reguleeritakse nii, et rihma asend kokkupuutepinna suhtes jääb peaaegu muutumatuks.

2.7.3.6.2. Kulumiskindluse suhtes katsetatavaid näidiseid hoitakse vähemalt 24 tundi õhutemperatuuril 20 ± 5 °C ning suhtelise õhuniiskuse juures 65 ± 5 %. Ruumi temperatuur katsetamise ajal peab olema vahemikus 15–30 °C.

2.7.3.6.3. Tabelis esitatakse iga kulumiskindlusprotseduuri puhul ettenähtud nõuded:





Koormus (daN) Sagedus (Hz) Tsüklite arv Nihe (mm) 1. tüübi protseduur (1) 2,5 0,5 5 000 300 ± 20 2. tüübi protseduur 0,5 0,5 45 000 300 ± 20 3. tüübi protseduur (1) 0-5 0,5 45 000 – (1) Vt punkt 2.7.3.6.4.3.

Tabeli viiendas veerus esitatud nihe väljendab rihma edasi-tagasi liikumise ulatust.

2.7.3.6.4. Protseduuritingimuste täpsustused

2.7.3.6.4.1. 1.tüübi protseduur: juhtudel, kui rihm liigub läbi reguleerseadise. Koormusega 2,5 daN mõjutatakse vertikaalselt ja püsivalt ühte rihma osa. Rihma teine, horisontaalne osa pannakse edasi-tagasi liikuma. Reguleerseadis asetatakse selliselt, et rihma horisontaalosa jääb koormuse alla (vt XII lisa, joonis 1).

2.7.3.6.4.2. 2.tüübi protseduur: juhtudel, kui rihm muudab pärast jäiga osa läbimist suunda. Rihma kummagi otsa vahel moodustuvad nurgad peavad vastama XII lisa joonisel 2 esitatud nurkadele. Rakendada tuleb püsikoormust 0,5 daN. Kui rihma suund jäiga osa läbimisel muutub rohkem kui ühel korral, siis võib jõudu 0,5 daN suurendada, kuni rihm liigub läbi jäiga osa ettenähtud 300 mm.

2.7.3.6.4.3. 3. tüübi protseduur: juhtudel, kui rihm on kinnitatud jäiga osa külge õmbluse vms viisil. Nihke kogupikkus peab olema 300 ± 20 mm, kusjuures koormust 5 daN rakendatakse ainult ajavahemiku jooksul, mis vastab rihma liikumisele 100 ± 20 mm kummagi faasi ajal (vt XII lisa, joonis 3).

2.7.4. Mikrolibisemiskatse (vt XII lisa, joonis 3).

2.7.4.1. Mikrolibisemise suhtes katsetatavaid seadmeid hoitakse vähemalt 24 tundi enne katsetamist õhutemperatuuril 20 ± 5 °C ning suhtelise õhuniiskuse juures 65 ± 5 %. Katse tehakse temperatuuril 15 ja 30 °C vahel.

2.7.4.2. Tuleb kontrollida, et reguleerseadise vaba osa asetseks stendil suunaga üles või alla, nagu see asetseb sõidukil.

2.7.4.3. Rihma alumise otsa külge kinnitatakse koormus 5 daN. Ülemine ots pannakse amplituudiga 300 ± 20 mm edasi-tagasi liikuma (vt joonis).

2.7.4.4. Vaba, varurihma ülesandeid täitev ots, kui see on olemas, ei tohi ühelgi juhul olla kinnitatud koormuse all oleva osa külge.

2.7.4.5. Tuleb kontrollida, et reguleerseadisest väljuva lõdvaks lastud rihma kõverus jääks samale poole nagu sõidukis. Stendil rakendatakse koormust 5 daN vertikaalselt, kusjuures ei tohi tekkida koormuse kõikumist ega turvavöö keerdumist. Kinnitusdetail peab vastama koormusele 5 daN samuti nagu sõidukil.

2.7.4.6. Enne katset tuleb teha 20 edasi-tagasi liikumisega tsüklit, et isepingulduv süsteem asetuks nõuetekohaselt paigale.

2.7.4.7. 1 000 tsüklit sooritatakse sagedusega 0,5 tsüklit sekundis täisamplituudiga 300 ± 20 mm. Koormust 5 daN rakendatakse ainult ajavahemiku jooksul, mis vastab 100 ± 20 mm pikkusele liikumisele kummagi faasi ajal.

2.7.5. Rihma tõmbetugevuskatse (staatiline koormuskatse)

2.7.5.1. Katseks võetakse iga kord kaks uut piisava pikkusega rihma näidist, mis on konditsioneeritud vastavalt ühele punktis 2.7.3 ettenähtud tingimustest.

2.7.5.2. Iga rihm kinnitatakse tõmbemasina kruvide vahele. Kruvid ei tohi rihmaga kokkupuute kohas ega selle lähedal rihma vigastada. Rihma liikumiskiirus peab olema umbes 100 mm minutis. Katse alguses peab kruvide vahele jääva näidise vaba pikkus olema 200 ± 40 mm.

2.7.5.3. Koormuse jõudmisel väärtuseni 980 daN mõõdetakse rihma laius tõmbemasinat peatamata.

2.7.5.4. Koormust suurendatakse kuni rihma katkemiseni ning registreeritakse tõmbetugevus.

2.7.5.5. Kui rihm libiseb või katkeb kokkupuutekohas ühega kruvidest või nendest 10 mm kaugusel, siis tunnistatakse katse kehtetuks ning tehakse uus katse teise näidisega.

2.7.6. Jäikade osadega turvavöö osade staatiline koormuskatse

2.7.6.1. Lukk ja reguleerseadis ühendatakse tõmbemasinaga turvavöö seadise tavapäraste kinnitusdetailide abil ning rakendatakse seejärel koormust 980 daN. Traksvöö puhul kinnitatakse lukk katseseadmele rihmadega, mis on kinnitatud lukule ja luku geomeetrilise keskme suhtes ligikaudu sümmeetriliselt asetatud keelele või kahele keelele. Kui lukk või reguleerseadis on kinnitusseadise osa või kuulub kolmepunktivöö ühise osa koosseisu, siis tuleb lukku või reguleerseadist katsetada koos kinnitusseadisega punkti 2.7.6.2 kohaselt, välja arvatud tõmburite puhul, mis on varustatud rulljuhikuga ülemises kinnituspunktis. Sellisel juhul peab koormus olema 980 daN ning lukustumise hetkel rullile keritud rihma pikkus peab olema võimalikult lähedane 450 mm.

2.7.6.2. Kinnitusseadise ja turvavöö kõrgust reguleerivate seadiste katsetamine toimub punktis 2.7.6.1 kirjeldatud viisil, kuid koormuse juures 1 470 daN, mida punkti 2.7.8.1 teise lause kohaselt rakendatakse kõige ebasoodsamates tingimustes, mis võivad esineda nõuetekohaselt paigaldatud turvavööga sõiduki puhul. Tõmburite katsetamisel peab rihm olema täielikult lahti keritud.

2.7.6.3. Kaks tervikliku turvavööseadise näidist pannakse kaheks tunniks jahutuskappi temperatuuriga –10 ± 1 °C. Pärast jahutuskapist väljavõtmist ühendatakse luku lukustuvad osad käsitsi.

2.7.6.4. Kaks tervikliku turvavööseadise näidist pannakse kaheks tunniks jahutuskappi temperatuuriga –10 ± 1 °C. Kõik katsetatavad jäigad ja plastosad asetatakse seejärel üksteise järel lamedale terasalusele (terasalust on hoitud koos näidistega jahutuskapis), mis on asetatud vähemalt 100 kilogrammise massiga kompaktse ploki horisontaalsele pinnale; 30 sekundi jooksul pärast jahutuskapist väljavõtmist lastakse kõnealustele osadele 300 mm kõrguselt vabalt langeda 18 kg massiga terasviht. Terasvihi löögipind peab olema kõvadusega vähemalt 45 HRC ning kumer, ristraadiusega 10 mm ja pikiraadiusega 150 mm. Ühe näidise katsetamisel peab painutatud varda telg olema rihmaga ühel joonel, teise näidise katsetamisel peab kõnealune telg moodustama rihmaga 90kraadise nurga.

2.7.6.5. Kahele turvavööle ühiste osadega lukke mõjutatakse koormusega viisil, mis simuleerib kasutustingimusi keskasendisse reguleeritud istmetega sõidukis. Koormuse suund määratakse kindlaks punkti 2.7.8.1 kohaselt. Igale rihmale rakendatakse korraga koormust 1 470 daN. Kõnealuseks katseks sobiv seade on esitatud XI lisas.

2.7.6.6. Käsireguleerseadise katsetamisel tuleb rihm, tavapäraseid kasutustingimusi silmas pidades, kiirusega ligikaudu 100 mm/sek, ettevaatlikult läbi seadise tõmmata ning mõõta maksimaalne jõud täpsusega 0,1 daN pärast rihma esimest 25 mm pikkust liikumist. Katse tehakse rihma reguleerseadisest läbimineku mõlemal suunal, kusjuures rihmaga peab enne mõõtmist olema sooritatud 10 liikumistsüklit.

2.7.7. Tõmburite lisakatsed

2.7.7.1. Tõmburimehhanismi vastupidavus

2.7.7.1.1. Rihma keritakse välja ja sisse piisav arvu kordi, et sagedus oleks kuni 30 tsüklit minutis. Hädalukustuvate tõmburite puhul tekitatakse igas viiendas tsüklis tõmme, mis lukustab tõmburi. Rihma viiel eri pikkusel tehakse võrdne arv tõmbeid: 90, 80, 75, 70 ja 65 % tõmburis oleva rihma kogupikkusest. Üle 900 mm pikkuse rihma puhul peavad eespool nimetatud protsendimäärad olema vastavuses rihma tõmburisse jääva viimase 900 mm pikkuse osaga.

2.7.7.1.2. Punktis 2.7.7.1.1 nimetatud katseteks ettenähtud seadmed on esitatud IV lisas.

2.7.7.2. Hädalukustuvate tõmburite lukustamine

2.7.7.2.1. Tõmburi lukustumist katsetatakse tõmburi rullil oleva rihma pikkusel 300 ± 3 mm.

2.7.7.2.1.1. Rihma liikumise abil käivituva lukustuva tõmburi puhul peab rihma tõmbesuund vastama sõidukile paigaldatud tõmburi tavapärasele tõmbesuunale.

2.7.7.2.1.2. Sõiduki aeglustusele reageerivate tõmburite tundlikkuse katsetamisel tuleb tõmbureid katsetada eespool nimetatud pikkusel mõlemas suunas piki kahte, teineteise suhtes rõhtsat telge, mis peavad olema horisontaalsed tõmburi paigaldamise korral turvavöö tootja poolt ettenähtud nõuete kohaselt. Ühe kõnealustest katsesuundadest valib tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline talitus, et katsetada lukustusmehhanismi käivitumist kõige ebasoodsamates tingimustes.

2.7.7.2.2. Punktis 2.7.7.2.1 nimetatud katseteks ettenähtud seadmete kirjeldus on V lisas. Iga sellise seadme ehitus peab tagama, et nõuetekohane kiirendus saadakse enne, kui tõmbur on väljutanud 5 mm linti, ning et tagasitõmbumine toimub keskmise kiirendusega vähemalt 25 g/sek, kuid mitte üle 150 g/sek.

2.7.7.2.3. Punktides 2.4.5.2.1.3 ja 2.4.5.2.1.4 ettenähtud nõuetele vastavuse katsetamiseks monteeritakse tõmbur horisontaalsele lauale ning lauda kallutatakse kiirusega kuni 2o sekundis, kuni toimub lukustumine. Katset korratakse teistes suundades tagamaks, et nõuded on täidetud.

2.7.7.3. Tolmukindlus

2.7.7.3.1. Tõmbur asetatakse katsekambrisse VI lisa kohaselt. Selle suhteline asend peab vastama sõidukile paigaldatud tõmburi asendile. Katsekambris on punkti 2.7.7.3.2 nõuetele vastav kogus tolmu. Rihm tõmmatakse 500 mm ulatuses tõmburist välja ning hoitakse väljatõmmatud asendis, kusjuures sellega sooritatakse 10 täielikku sisse- ja väljatõmbetsüklit ühe või kahe minuti jooksul pärast iga kokkupuudet tolmuga. Viie tunni jooksul tekitatakse iga 20 minuti järel viiesekundiline tolmuga kokkupuude kuiva ja määrdeõlivaba suruõhu abil, mis läbib 1,5 + 0,1 mm läbimõõduga ava survega 5,5 × 105 ± 0, 5 × 105 Pa.

2.7.7.3.2. Punktis 2.7.7.3.1 kirjeldatud katses kasutatav tolm koosneb umbes 1 kg kuivast kvartsist. Kvartsiosakesed jaotuvad suuruse järgi järgmiselt: a) neid, mis läbivad 150 μm ava, labimõõt 104 μm: 99-100 %; b) neid, mis läbivad 150 μm ava, läbimõõt 64 μm: 76-86 %; c) neid, mis läbivad 75 μm ava, läbimõõt 52 μm: 60-70 %.

2.7.7.4. Sissetõmbejõud

2.7.7.4.1. Sissetõmbejõudu mõõdetakse mannekeenile paigaldatud turvavööseadisel nagu punktis 2.7.8 ettenähtud dünaamilise koormuskatse puhul. Rihma tõmmet mõõdetakse mannekeeniga kokkupuutepunktidele võimalikult lähedal asuvates (kuid mitte otsestes) punktides, kusjuures rihm tõmmatakse sisse kiirusega umbes 0,6 meetrit minutis.

2.7.8. Turvavööseadise või turvasüsteemi dünaamiline koormuskatse

2.7.8.1. Turvavööseadis paigaldatakse VII lisa kohaselt istmega ja kinnituspunktidega varustatud katsesõidukile. Teatavale konkreetsele sõidukile või konkreetsetele sõidukitüüpidele mõeldud turvavööseadise puhul määrab mannekeeni ja kinnitusdetailide vahelised kaugused siiski katsetamise eest vastutav talitus turvavööga kaasneva paigaldusjuhendi või sõiduki tootja poolt esitatud andmete alusel. Kui sõidukitüübile on tehtud dünaamiline koormuskatse, siis teiste sõidukitüüpide puhul ei ole tarvis kõnealust katset korrata juhul, kui iga kinnituspunkti kaugus katsetatud turvavöö vastavast kinnituspunktist on alla 50 mm. Teise võimalusena võivad tootjad katsetamiseks kindlaks määrata ka oletusliku kinnituspunkti maksimaalse arvu tegelike kinnituspunktide hõlmamiseks. Punkti 1.8.6 kohase kõrgusregulaatoriga varustatud turvavöö puhul peab seadme ja selle kinnitusvahendite asend vastama sõiduki projektis ettenähtud asendile.

2.7.8.1.1. Turvavöö või turvasüsteemi puhul, mis on varustatud eelpingutitega, mille toimimine ei sõltu turvavööseadise sisseehitatud osadest, monteeritakse turvavööseadis ja vajalikud täiendavad sõiduki osad katsesõidukile punktides 2.7.8.1.2 ja 2.7.8.1.6 kirjeldatud viisil. Kui kõnealuseid seadiseid ei saa katsetada katsesõidukil, siis võib tootja seadise vastavust direktiivi nõuetele tõestada tavapärase laupkokkupõrkekatse abil kiirusega 50 km/h, kooskõlas ISO menetlusega 3560 (1975/11/1 — Maanteesõidukid — Laupkokkupõrkekatse vastu fikseeritud barjääri). Turvavöö, mis moodustab osa seadmest, millele taotletakse turvasüsteemina osa tüübikinnitust, tuleb paigaldada sõiduki kere sellele osale, millele see tavapäraselt paigaldatakse, ning kõnealune osa katsesõidukile monteerida.

2.7.8.1.2. Meetod, mida kasutatakse sõiduki kinnitamiseks katse ajal, ei tohi suurendada istmete või turvavööde kinnituspunktide tugevust ega vähendada kere tavapärast deformeerumist. Katsesõidukil ei tohi olla ühtegi sõiduki eesmist osa, mis mannekeeni (välja arvatud mannekeeni jalgade) ettepoole liikumist piirates vähendaksid turvasüsteemile katse ajal rakendatavat koormust. Kere kõrvalejäetud osad võib asendada võrdväärse tugevusega osadega tingimusel, et need ei takista mannekeeni ettepoole liikumist.

2.7.8.1.3. Kinnitusseadis loetakse nõuetekohaseks, kui see ei avalda mõju kogu kere laiust hõlmaval alal, ning juhul, kui sõiduk või kere on fikseeritud või kinnitatud eespoolt vähemalt 500 mm kauguselt katsetatava turvasüsteemi kinnituspunktist. Tagantpoolt kinnitatakse kere kinnituspunktide taga kaugusel, mis on piisav tagamaks punktis 2.7.8.1.2 ettenähtud nõuete täitmist.

2.7.8.1.4. Istmed paigaldatakse ja reguleeritakse juhtimis- ja sõiduasendisse, mis tüübikinnituskatseid tegeva tehnilise talituse arvates on mannekeeni asukohta sõidukis arvestades tugevuse seisukohalt kõige ebasoodsam. Istmete asenditega seotud andmed kantakse protokolli. Reguleeritava seljatoega istme puhul lukustatakse seljatugi tootja poolt ettenähtud nõuete kohaselt või nõuete puudumise korral nii, et moodustub toimiv nurk, mille suurus M1– ja N1–kategooria sõidukite puhul on võimalikult lähedane 25kraadisele nurgale ning kõigi muude kategooriate sõidukite puhul võimalikult lähedane 15kraadisele nurgale.

2.7.8.1.5. Selleks et hinnata punktis 2.6.1.4.1 ettenähtud nõuete täitmist, peab iste olema kõige eespoolsemas mannekeeni mõõtmetele vastavas juhtimis- või sõiduasendis.

2.7.8.1.6. Kõiki ühe ja sama istmerühma istmeid katsetatakse samaaegselt.

2.7.8.2. Turvavööseadis kinnitatakse VIII lisas kirjeldatud mannekeenile. Mannekeeni selja ning istme seljatoe vahele asetatakse laud paksusega 25 mm. Turvavöö kinnitatakse tihedalt mannekeenile. Seejärel eemaldatakse laud ning pannakse mannekeen asendisse, milles mannekeeni selg puutub täies pikkuses kokku istme seljatoega. Kontrollitakse, et luku osade haakumisviisi tõttu ei vähene lukustumiskindlus.

2.7.8.3. Rihmade vabad otsad peavad ulatuma piisavalt pikalt reguleerseadistest välja, et võimaldada libisemist.

2.7.8.4. Katsesõiduk pannakse seejärel liikuma nii, et vaba liikumise kiirus kokkupõrke hetkel on 50 ± 1 km/h ning mannekeeni asend jääb püsima. Katsesõiduki peatumistee pikkus peab olema 400 ± 50 mm. Katsesõiduk peab jääma horisontaalasendisse kogu aeglustuse kestel. Katsesõiduki aeglustus saadakse VII lisas esitatud seadme või mis tahes muu võrdväärseid tulemusi andva seadme abil. Seade peab vastama IX lisas esitatud tehnilistele nõuetele.

2.7.8.5. Mõõdetakse katsesõiduki kiirus vahetult enne kokkupõrget, mannekeeni suurim ettenihkumine ning rindkere liikumiskiirus nihkel 300 mm.

2.7.8.6. Pärast kokkupõrget kontrollitakse lukku avamata, vaatluse teel, üle turvavööseadis või turvasüsteem ja selle jäigad osad, et välja selgitada kõik rikked või murdumiskohad. Turvasüsteemide puhul tehakse pärast katset kontrollimise teel kindlaks, et katsesõidukile kinnitatud sõiduki kere osadel ei ole jäävdeformatsioone. Iga selline deformatsioon võetakse arvesse kõigis punkti 2.6.1.4.1 kohaselt tehtud arvestustes.

2.7.9. Luku avamiskatse

2.7.9.1. Selles katses kasutatavad turvavööseadised peavad olema läbinud dünaamilise koormuskatse punkti 2.7.8 kohaselt.

2.7.9.2. Turvavööseadis monteeritakse katsesõidukilt lahti lukku avamata. Seejärel rakendatakse lukule selle külge kinnitatud rihmade abil otsest tõmbejõudu sellisel viisil, et igale rihmale rakendatakse jõudu 60/n daN; n on lukustatud asendis lukuga ühendatud rihmade arv; see arv on tavaliselt vähemalt kaks. Jäiga osaga ühendatud luku puhul võetakse jõu rakendamisel arvesse nurka, mis moodustub luku ja jäiga osa vahel dünaamilise koormuskatse ajal. Luku avamisnupu geomeetrilisele keskmele rakendatakse koormust kiirusega 400 ± 20 mm/min piki konstantset ning nupu liikumise esialgse suunaga paralleelset telge. Avamisjõu rakendamise ajal hoitakse lukku paigal jäiga toe abil. Eespool nimetatud koormus ei tohi ületada punktis 2.4.2.5 kindlaksmääratud piirväärtust. Katseseadme kokkupuutepunkt peab moodustama ringi raadiusega 2,5 ± 0,1 mm. Sellel peab olema poleeritud metallpind.

2.7.9.3. Mõõdetakse luku avamiseks vajalik jõud ning registreeritakse kõik luku talitlushäired.

2.7.9.4. Pärast luku avamiskatset kontrollitakse üle punktis 2.7.8 ettenähtud katsed läbinud turvavööseadise või turvasüsteemi osad ning turvavööseadise või turvasüsteemi dünaamilise koormuskatse ajal tekkinud kahjustuste ulatus registreeritakse katseprotokollis.

2.7.10. Eelpingutiga turvavööde lisakatsed. Konditsioneerimine Eelpinguti võib katsetamiseks turvavööst eraldada ning seda tuleb hoida 24 tundi temperatuuril 60 ± 5 °C. Järgmiseks kaheks tunniks tõstetakse temperatuur 100 ± 5 °C. Seejärel hoitakse seadist 24 tundi temperatuuril -30 ± 5 °C. Pärast sellist konditsioneerimist lastakse seadisel soojeneda ümbritseva õhu temperatuurini. Turvavööst eraldatud eelpinguti kinnitatakse uuesti turvavöö külge.

2.7.11. Katseprotokoll Katseprotokollis registreeritakse punktis 2.7 ettenähtud katsete tulemused, eelkõige katsesõiduki kiirus, mannekeeni suurim ettenihkumine, luku asend, luku avamiseks vajalik jõud ja kõik rikked ja murdumiskohad. Kui kinnituspunktide VII lisas esitatud nõudeid ei ole punktis 2.7.8.1 ettenähtud korras järgitud, siis esitatakse protokollis turvavööseadise või turvasüsteemi paigaldamise kirjeldus ning oluliste nurkade ja mõõtmete täpsed andmed. Protokollis esitatakse ka kõik luku katsetamise ajal tekkinud kujumoonded või murdumiskohad. Turvasüsteemi puhul esitatakse katseprotokollis andmed ka sõiduki kere kinnitamise kohta katsesõidukile, istmete asend ja seljatugede kalle. Kui mannekeeni ettenihkumine on punktis 2.6.1.3 ettenähtud väärtustest suurem, siis esitatakse protokollis andmed punktis 2.6.1.4.1 ettenähtud nõuete täitmise või mittetäitmise kohta.

2.8. Toodete vastavus kinnitatud tüübile

2.8.1. Iga käesoleva direktiivi kohaselt tüübikinnituse saanud turvavöö või turvasüsteem peab vastama kinnitatud tüübile ja punktides 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 ja 2.7 ettenähtud nõuetele.

2.8.2. Punktis 2.8.1 ettenähtud nõuete täitmist kontrollitakse toodete asjakohaste kontrollimiste abil.

2.8.3. Meetmed toodete vastavuse tagamiseks võetakse üldjuhul direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 10 ettenähtud korras.

2.8.3.1. Katsete tegemist ning nende sagedust käsitlevad erisätted on esitatud käesoleva direktiivi XVI lisas ning vajaduse korral XVII lisas nimetatud dokumendi 16. lisas.

2.9. Kasutusjuhend

2.9.1. Sõidukist eraldi tarnitava turvavöö puhul tuleb pakkimis- ja paigaldusjuhendisse selgesti märkida sõidukitüüp (-tüübid), millele turvavöö on mõeldud.

2.9.2. Lapse turvasüsteemiga peab kaasas olema X lisas nimetatud kasutusjuhend.

3. SÕIDUKILE PAIGALDAMISE NÕUDED

3.1.1. Välja arvatud üksnes seisvas sõidukis kasutamiseks ettenähtud istmed, peavad M1-, M2- (III või B klass), M3- (III või B klass) ja N-kategooria sõidukite istmed olema varustatud käesoleva direktiivi nõuetele vastavate turvavööde ja/või turvasüsteemidega. M2- või M3- kategooriasse kuuluvatesse I, II või A klassi sõidukitesse võivad olla paigaldatud turvavööd ja/või turvasüsteemid, juhul kui need vastavad käesoleva direktiivi nõuetele.

3.1.2. Igal istekohal, mille suhtes kehtib turvavöö paigaldamise nõue, peavad olema XV lisas esitatud nõuetele vastavad turvavööd (nende puhul ei tohi kasutada punktis 1.8.1 nimetatud mittelukustuvaid tõmbureid ega punktis 1.8.2 nimetatud käsitsi avatavaid tõmbureid). Kõigil istekohtadel, mille puhul nõutakse XV lisas nimetatud B-tüüpi vöörihma kasutamist, on lubatud kasutada Br3-tüüpi vöörihma, välja arvatud juhtudel, kui nende tagasitõmbe ulatus pärast tavapärast lukustamist on nii suur, et vähendab märkimisväärselt kasutamise mugavust.

3.1.3. Sõiduki varustatuse korral sisseehitatud lapse turvasüsteemiga peab kõnealune seade vastama XVII lisas sisalduvatele asjakohastele nõuetele.

3.1.4. Tootjad ei tohi omal valikul sõidukit varustada ühegi käesoleva direktiivi nõuetele vastava turvavöö või turvasüsteemi tüübiga, kui turvavööde kasutamine ei ole ette nähtud. XV lisas lubatud tüüpidest A-tüüpi turvavöösid võib kasutada vöörihma alternatiivina nendel istekohtadel, mille puhul vöörihma kasutamine on XV lisas ette nähtud.

3.1.5. Tõmburitega varustatud kolmepunktivööde puhul peab vähemalt üks tõmbur toimima diagonaalvööl.

3.1.6. Välja arvatud M-kategooria sõidukid, on lubatud 4. tüübi tõmburi (punkt 1.8.4) asemel kasutada hädalukustuvat 4N-tüüpi tõmburit (punkt 1.8.5), kui katseid tegevale tehnilisele talitusele suudetakse veenvalt tõestada, et 4. tüübi tõmburi paigaldamine ei ole otstarbekohane.

3.1.7. XV lisas esitatud ning tähisega * märgitud välimistel ja keskmistel esiistmetel peetakse piisavaks kõnealuses lisas nimetatud tüüpi vöörihmade kasutamist juhul, kui tuuleklaas asub direktiivi 74/60/EMÜ II lisas määratletud kontrollvööndist väljaspool. Turvavööde puhul peetakse tuuleklaasi kontrollvööndi osaks juhul, kui on võimalik selle staatiline kokkupuude katseseadmega direktiivi 74/60/EMÜ II lisas kirjeldatud viisil.

3.1.8. Kõik XV lisas tähisega # märgistatud istekohad tuleb varustada XV lisas nimetatud tüüpi vöörihmadega punktis 3.1.9 määratletud kaitseta istekoha olemasolu korral.

3.1.9. Kaitseta istekoht on istekoht, mille ees puudub kaitsevarje järgmistel aladel, mis asuvad: — kahe horisontaaltasapinna vahel, millest üks kulgeb läbib H-punkti ning teine asub 400 mm kõrgusel H-punkti kohal, — kahe H-punkti suhtes sümmeetrilise ja teineteisest 400 mm kaugusel asuva vertikaalse pikitasapinna vahel, — H-punktist 1,30 m kaugusel asuva vertikaalse püsttasapinna taga. — Kõnealuse nõude tähenduses on kaitsevarje nõuetekohase tugevusega pind, millel ei ole ühtegi sellist ava, millest võiks läbi tungida 165 mm läbimõõduga, horisontaalselt läbi eespool määratletud ruumi mis tahes punkti või läbi iseenda keskme projitseeritud kera. — Iste loetakse kaitseta istekohaks juhul, kui kaitsevarjete kogupindala eespool määratletud ruumi piires on alla 800 cm2.

3.1.10. Iga XV lisas tähisega tähistatud istekoht tuleb varustada XV lisas nimetatud tüüpi kolmepunktivööga, kui täitmata on üks järgmistest tingimustest: — otse istme ees asub nõukogu direktiivi 74/408/EMÜ (7) III lisa 1. liite punktile 3.5 vastav iste või sõiduki muu osa või — ükski sõiduki osa ei ole sõiduki liikumise ajal võrdlusalal ega või sinna sattuda, — kõnealuse võrdlusala piirides olevad sõiduki osad vastavad direktiivi 74/408/EMÜ III lisa 6. liites ettenähtud energianeeldumisnõuetele, ning sellisel juhul võib istmed varustada XV lisas nimetatud tüüpi kahepunktivöödega.

3.1.11. Igal turvapadjaga varustatud reisijakohal peab olema hoiatus lapse seljaga sõidu suunas asuva turvasüsteemi kasutamise eest kõnealusel istekohal, kui punktis 3.1.12 ei ole ette nähtud teisiti. Piktogrammi vormis hoiatussilt, mis võib sisaldada ka selgitavat teksti, peab olema tugevasti kinnitatud ning asuma hästi nähtaval kohal isikule, kes hakkab seljaga sõidu suunas asuvat lapse turvasüsteemi kõnealusele istmele kinnitama. Võimaliku piktogrammi näidis on esitatud joonisel 1. Püsiviide hoiatusele peab olema igal juhul nähtav ka siis, kui hoiatust ei ole suletud ukse tõttu näha.

3.1.12. Punkti 3.1.11 nõudeid ei kohaldata juhul, kui sõiduk on varustatud mehhanismiga, mis tunneb automaatselt ära seljaga sõidu suunas asuva lapse turvasüsteemi olemasolu ning tagab, et turvapadi ei avane, kui istmele on paigaldatud selline lapse turvasüsteem.

3.1.13. Istmete puhul, mis on ette nähtud kasutamiseks seisvas sõidukis ning mida on võimalik muudesse suundadesse pöörata või seada, kehtivad punkti 3.1.1 nõuded ainult teel liikuva sõiduki käesoleva direktiivi kohaselt tavapärase kasutuse suhtes. Teatises peab olema sellekohane märkus.

3.2. Üldnõuded

3.2.1. Turvavööd ja turvasüsteemid kinnitatakse direktiivi 76/115/EMÜ nõuetele vastavatesse kinnituspunktidesse.

3.2.2. Turvavööd ja turvasüsteemid peavad olema paigaldatud nii, et need nõuetekohasel kasutamisel töötavad laitmatult ning vähendavad kehavigastuse tekkimise ohtu õnnetusjuhtumi korral. Paigaldamisel tuleb eelkõige jälgida, et:

3.2.2.1. rihmad ei saaks ohtlikult keerduda;

3.2.2.2. õigesti asetatud rihma õlalt mahalibisemise oht kasutaja ettepoole liikumise korral oleks minimaalne;

3.2.2.3. rihma läbikulumise oht kokkupuute tõttu sõiduki või istme jäikade osadega oleks minimaalne.

3.2.2.4. Igale istekohale ettenähtud turvavöö peab olema projekteeritud ja paigaldatud nii, et see oleks kasutamiseks kergesti kättesaadav. Peale selle peavad täielikult või osaliselt kokkupandavate (iste ja/või seljatugi) istmete puhul, mis võimaldavad juurdepääsu sõiduki tagaosale või kauba- või pagasivedu, kõnealuste istmete turvavööd pärast istmete kokkupanemist ja taas isteasendisse seadmist olema kasutamiseks kättesaadavad ning nende leidmine istme alt või tagant peab sõiduki kasutajatele mõeldud käsiraamatu abil olema jõukohane ühele isikule, ilma et selleks oleks vaja harjutamist või kogemusi.

3.2.2.5. Tehniline talitus peab kontrollima, et nõutavasse asendisse fikseeritud lukukeelega ja tühjal istmel: — ei takistaks turvavöö võimalik lõdve tootja poolt soovitatud lapse turvasüsteemide nõuetekohast paigaldamist ja — kolmepunktivööde puhul välispinge rakendamisel tekiks turvavöö diagonaalsele osale turvavöö vööosas tõmme, mille suurus oleks vähemalt 50 N.

3.3. Erinõuded seoses turvavööde või turvasüsteemide jäikade osadega

3.3.1. Jäigad osad, nende hulgas lukud, reguleerseadised ja kinnitusdetailid, ei tohi õnnetusjuhtumi korral suurendada kehavigastuse tekkimise ohtu sõitjale või muudele sõiduki kasutajatele.

3.3.2. Luku avamisseadis peab olema sõitjale hästi nähtav ja kergesti kättesaadav ning sellise projektilahendusega, mis ei võimalda seda ekslikult või kogemata avada. Luku asetus peab olema selline, et lukk oleks kergesti kättesaadavaks päästjale, kes peab liiklusõnnetuse korral turvavööst vabastama. Lukk tuleb paigaldada nii, et see oleks nii koormuseta olekus kui kasutaja raskuse all ükskõik kumma käe ainsa liigutusega ühes suunas lihtsalt avatav. Välimiste esiistmete turvavööde või turvasüsteemide lukud, välja arvatud traksvööde lukud, peavad olema samal viisil lukustatavad. Kontrollimise teel tuleb kindlaks teha, et luku kasutajaga kokkupuutuv pind vastab käesoleva lisa punktis 2.4.2.1 ettenähtud nõuetele.

3.3.3. Turvavöö peab kasutamisel automaatselt kasutajale seaduma või olema sellise lahendusega, et käsireguleerseadis oleks kasutajale hõlpsasti kättesaadav, mugav ning kergesti kasutatav. See peab olema ühe käega pingutatav kasutaja kehaehituse ja sõiduki istme asendiga sobivasse asendisse.

3.3.4. Tõmburitega kokkuehitatud turvavööd või turvasüsteemid peavad olema paigaldatud nii, et tõmburid töötaksid nõuetekohaselt ning rihma liikumine toimuks häireteta.

3.4. Laste transportimiseks valmistatud vahendite tutvustamine sõiduki kasutajale (kasutajatele) peab toimuma XVIII lisas ettenähtud nõuete kohaselt.

4. SÕIDUKI TÜÜBILE SÕIDUKI TURVAVÖÖDE JA TURVASÜSTEEMIDE PAIGALDAMISEGA SEOTUD EÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

4.1. Taotluse direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõike 4 kohaselt esitab tüübikinnituse saamiseks seoses sõiduki turvavööde ja turvasüsteemide paigaldamisega sõiduki tootja.

4.2. Teatise näidis on esitatud II lisa 2. liites.

4.3. Tüübikinnituskatseid tegevale tehnilisele talitusele tuleb esitada kinnitatavat tüüpi esindava sõiduki näidis.

5. EÜ TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

5.1. EÜ tüübikinnitus direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 3 ning vajaduse korral artikli 4 lõike 4 kohaselt antakse juhul, kui kõik asjakohased nõuded on täidetud.

5.2. EÜ tüübikinnitustunnistuse näidis on esitatud:

5.2.1. II lisa 3. liites punktis 2.1. nimetatud taotluste puhul;

5.2.2. II lisa 4. liites punktis 4 nimetatud taotluste puhul.

5.3. Igale tüübikinnituse saanud turvavöö või turvasüsteemi tüübile ja igale tüübikinnitusega sõiduki tüübile antakse direktiivi 70/156/EMÜ VII lisa kohaselt tüübikinnitusnumber. Üks ja sama liikmesriik ei anna ühele tüübile antud tüübikinnitusnumbrit teist tüüpi turvavööle või turvasüsteemile ega teist tüüpi sõidukile.

6. TÜÜBI MUUTMINE JA MUUDATUSTE TEGEMINE TÜÜBIKINNITUSES

6.1. Käesoleva direktiivi kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduki või turvavöö või turvasüsteemi tüübi muutmise suhtes kohaldatakse direktiivi 70/156/EMÜ artiklit 5. Joonis 1 Piktogramm(vt punkt 3.1.11)