02021R0947 — ET — 14.06.2021 — 000.002

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

►B ►C1 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) 2021/947, 9. juuni 2021, millega luuakse naabruspiirkonna, arengu- ja rahvusvahelise koostöö instrument „Globaalne Euroopa“, muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsust nr 466/2014/EL ja tunnistatakse see kehtetuks ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2017/1601 ja nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 480/2009 ◄ (EMPs kohaldatav tekst) (ELT L 209 14.6.2021, lk 1)





Parandatud:









▼B

▼C1

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) 2021/947,

9. juuni 2021,

millega luuakse naabruspiirkonna, arengu- ja rahvusvahelise koostöö instrument „Globaalne Euroopa“, muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsust nr 466/2014/EL ja tunnistatakse see kehtetuks ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2017/1601 ja nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 480/2009

▼B

(EMPs kohaldatav tekst)







I JAOTIS

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Reguleerimisese

Käesoleva määrusega luuakse mitmeaastase finantsraamistiku perioodiks 2021–2027 naabruspiirkonna, arengu- ja rahvusvahelise koostöö instrument „Globaalne Euroopa“ (edaspidi „instrument“), sealhulgas Euroopa Kestliku Arengu Fond+ (EFSD+) ning välistegevuse tagatis.

Selles sätestatakse instrumendi eesmärgid, eelarve aastateks 2021–2027, liidu rahastamise vormid ja sellise rahastamise reeglid.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „riigi sihtprogramm“ – üht riiki hõlmav sihtprogramm;

2) „mitme riigi sihtprogramm“ – mitut riiki hõlmav sihtprogramm;

3) „piirkonna sihtprogramm“ – mitme riigi sihtprogramm, mis hõlmab mitut kolmandat riiki samas artikli 4 lõike 2 kohases geograafilises piirkonnas;

4) „piirkonnaülene sihtprogramm“ – mitme riigi sihtprogramm, mis hõlmab mitut kolmandat riiki artikli 4 lõike 2 kohastes eri geograafilistes piirkondades;

5) „piiriülene koostöö“ – ühe või mitme liikmesriigi koostöö ühe või mitme kolmanda riigi või territooriumiga, mis piirnevad liidu maismaa- või merevälispiiriga ning see hõlmab ka riikidevahelist koostööd suurematel riigiülestel territooriumidel või merealade ümber ja piirkondadevahelist koostööd, nagu on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses, mis käsitleb Euroopa Regionaalarengu Fondist ja välistegevuse rahastutest toetatava Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi (Interreg) erisätteid (edaspidi „Interregi määrus“);

6) „õigussubjekt“ – füüsiline isik või liidu, riigi või rahvusvahelise õiguse alusel asutatud ja sellisena tunnustatud juriidiline isik, millel on juriidilise isiku staatus ning võime toimida enda nimel, teostada õigusi ja kanda kohustusi, või finantsmääruse artikli 197 lõike 2 punktis c osutatud üksus, millel ei ole juriidilise isiku staatust;

7) „kodanikuühiskonna organisatsioon“ – lai osalejatering, kellel on mitu rolli või mitmesugused volitused, mis võivad aja jooksul ning asutuste ja riikide lõikes muutuda ning see hõlmab kõiki mitteriiklikke, mittetulunduslikke, sõltumatuid ja rahumeelseid struktuure, millesse inimesed koonduvad ühiste, sealhulgas poliitiliste, kultuuriliste, usuliste, keskkondlike, sotsiaalsete või majanduslike eesmärkide ja ideaalide edendamiseks ning mis toimivad kohalikul, riiklikul, piirkondlikul või rahvusvahelisel tasandil ning mis hõlmavad linna- ja maapiirkondade, ametlikke ja mitteametlikke organisatsioone;

8) „kohalik omavalitsus“ – avaliku sektori asutus, millel on juriidilise isiku staatus, mis on osa riigi struktuurist, mis on keskvalitsuse tasandist madalam, näiteks küla, omavalitsus, maakond, provints või piirkond, millel on aruandekohustus kodanike ees ning mis tavaliselt koosneb otsuseid tegevast või poliitikat kujundavast organist, nagu nõukogu või kogu, ning täitevorganist, nagu linnapea või muu täitevametnik, kes on kohalikul tasandil otse või kaudselt valitud või välja valitud;

9) „investeerimissuund“ – sihtvaldkond, milles välistegevuse tagatisest EFSD+ raames toetatakse investeerimisportfelle konkreetsetes piirkondades, riikides või sektorites;

10) „täiendavus“ – finantsmääruse artikli 209 lõikel 2 rajanev põhimõte, mille kohaselt aidatakse käesoleva määruse ja IPA III määruse kontekstis EFSD+ raames antava välistegevuse tagatise toetusega kaasa kestlikule arengule toimingutega, mida ilma selle tagatiseta ei oleks saanud teha või millega saavutatakse rohkem ja suuremaid positiivseid tulemusi kui need, mida oleks võidud saavutada ilma selleta. Täiendavuse põhimõte tähendab ka seda, et välistegevuse tagatisest toetatavate toimingutega kaasatakse erasektori vahendeid ning tegeletakse turutõrgetega või mitteoptimaalsete investeerimisolukordadega ning parandatakse investeeringu kvaliteeti, kestlikkust, mõju või ulatust. Nimetatud põhimõttega tagatakse samuti, et välistegevuse tagatise toimingutega ei asendata liikmesriikide, erasektori ega muudest liidu või rahvusvahelistest vahenditest antavat toetust ning välditakse teiste avaliku või erasektori investeeringute väljatõrjumist, kui see ei ole igakülgselt põhjendatud instrumendi eesmärkide ja põhimõtete kohaselt. Välistegevuse tagatisega toetatavatel projektidel on tavaliselt kõrgem riskiprofiil kui abikõlblike vastaspoolte poolt nende tavapärase investeerimispoliitika kohaselt toetatud investeeringute portfellil ilma välistegevuse tagatiseta;

11) „tehing riiklike vastaspooltega ja riigi tasandist madalamate mitteäriliste vastaspooltega“ – tehing, mille puhul on vastaspool vahetult riik või avaliku sektori üksus, millele riik on andnud täieliku selge tagatise, kuna tal puudub õigus- ja teovõime või finantsautonoomia või suutlikkus vajaliku otsese rahastamise saamiseks;

12) „tehing riigi tasandist madalamate äriliste vastaspooltega“ – tehing, mille vastaspool on avaliku sektori üksus, millel puudub riigi selge tagatis ja mis on finantsiliselt võimeline omal vastutusel laenu võtma ja millel on selleks õigus- ja teovõime;

13) „rahastaja“ – rahvusvaheline finantseerimisasutus, liikmesriik või liikmesriigi avaliku sektori asutus, ametiasutus või muu avaliku sektori või erasektori üksus, kes osaleb ühises eraldisfondis;

14) „partnerriik“ – riik või territoorium, mis võib saada käesolevast instrumendist artikli 4 kohast liidu toetust.

Kui käesolevas määruses on osutatud inimõigustele, mõeldakse nende all ka põhivabadusi.

Artikkel 3

Instrumendi eesmärgid

1. Instrumendi üldeesmärgid on a) kaitsta ja edendada kogu maailmas liidu väärtusi, põhimõtteid ja põhihuve, et viia ellu ELi lepingu artikli 3 lõikes 5 ning artiklites 8 ja 21 sätestatud liidu välistegevuse eesmärke ja põhimõtteid, aidates nii kaasa vaesuse vähendamisele ja pikas perspektiivis kaotamisele, demokraatia, õigusriigi ja inimõiguste, kestliku arengu kindlustamisele, toetamisele ja edendamisele ning kliimamuutuste vastasele võitlusele ning tegeledes ebaseadusliku rände ja sundrände küsimustega, sealhulgas nende algpõhjustega; b) edendada mitmepoolsust, täita liidu võetud rahvusvahelisi kohustusi ja eesmärke, eelkõige kestliku arengu eesmärkide, tegevuskava 2030 ja Pariisi kokkuleppe raames; c) edendada tugevamaid partnerlusi kolmandate riikidega, sealhulgas Euroopa naabruspoliitika riikidega, tuginedes ühistele huvidele ja isevastutusele, eesmärgiga soodustada stabiliseerumist, head valitsemistava ja vastupanuvõime suurendamist.

2. Instrumendi erieesmärgid on a) toetada ja edendada dialoogi ning koostööd kolmandate riikidega ja piirkondadega naabruses, Sahara-taguses Aafrikas, Aasias ja Vaikse ookeani riikides, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas ning Kariibi mere piirkonnas; b) arendada Euroopa naabruspoliitika riikidega tugevdatud eripartnerlusi ja tõhustatud poliitilist koostööd, mis põhinevad koostööl, rahul ja stabiilsusel ning ühisel pühendumusel universaalsetele väärtustele, milleks on demokraatia, õigusriigi ja inimõiguste austamine, ning mille eesmärk on sügav ja kestlik demokraatia ja järkjärguline sotsiaal-majanduslik integratsioon ning inimestevahelised kontaktid; c) üleilmsel tasandil i) kaitsta, toetada ja edendada demokraatiat, õigusriiki, sealhulgas vastutusmehhanisme, ja inimõigusi, sealhulgas soolist võrdõiguslikkust ja inimõiguste kaitsjate kaitset, sealhulgas kõige keerulisemates oludes ja hädaolukordades; ii) toetada kodanikuühiskonna organisatsioone; iii) edendada stabiilsust ja rahu ning ennetada konflikte, aidates nii kaasa tsiviilelanike kaitsele, ning iv) tegeleda muude üleilmsete probleemidega, näiteks kliimamuutused, bioloogilise mitmekesisuse ja keskkonna kaitse ning ränne ja liikuvus; d) reageerida kiiresti i) kriisiolukordadele, ebastabiilsusele ja konfliktidele, sealhulgas rändevoogudest ja sundrändest põhjustatud juhtudel, ning hübriidohtudele; ii) vastupanuvõimega seotud probleemidele, sealhulgas loodusõnnetused ja inimtegevusest tingitud õnnetused, ning humanitaarabi ja arengutegevuse seostamise vajadusele, ning iii) liidu välispoliitilistele vajadustele ja prioriteetidele.

3. Käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 osutatud eesmärkide täitmist mõõdetakse artiklis 41 osutatud asjakohaste näitajatega.

4. Instrumendi kulutustest peavad vähemalt 93 % vastama OECD arenguabi komitee kehtestatud ametliku arenguabi kriteeriumidele, aidates nii täita ametliku arenguabi kollektiivseid kohustusi, sealhulgas vähim arenenud riikide osas. Arvesse võetakse I lisas loetletud partnerriikide ja -territooriumidega seotud kulude eripära.

Artikkel 4

Kohaldamisala ja struktuur

1. Liidu rahastamist rakendatakse instrumendi raames järgmiste programmide ja meetmete kaudu: a) geograafilised programmid; b) teemaprogrammid; c) kiirreageerimismeetmed.

2. Geograafilised programmid hõlmavad koostööd ühe või mitme riigiga järgmistes piirkondades: a) naabruspiirkond; b) Sahara-tagune Aafrika; c) Aasia ja Vaikse ookeani piirkond; d) Põhja- ja Lõuna-Ameerika ning Kariibi mere piirkond. Geograafilised programmid võivad hõlmata kõiki kolmandaid riike, välja arvatud IPA III määruses kindlaks määratud kandidaate ja potentsiaalseid kandidaate ning ülemeremaid ja -territooriume. Lubatud on luua ka mandri või piirkonnaülese ulatusega geograafilisi programme, eriti üleaafrikalisi programme, mis hõlmavad esimese lõigu punktides a ja b nimetatud Aafrika riike, ja programme, mis hõlmavad esimese lõigu punktides b, c ja d märgitud Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riike. Naabruspiirkonna geograafilised programmid võivad hõlmata I lisas loetletud riike ja territooriume. Instrumendi eesmärkide saavutamiseks peavad geograafilised programmid põhinema II lisas sätestatud koostöövaldkondadel.

3. Teemaprogrammid hõlmavad kestliku arengu eesmärkide saavutamiseks üleilmsel tasandil tegutsemist järgmistes valdkondades: a) inimõigused ja demokraatia; b) kodanikuühiskonna organisatsioonid; c) rahu, stabiilsus ja konfliktide ennetamine; d) üleilmsed probleemid. Teemaprogrammid võivad hõlmata kõiki kolmandaid riike, samuti ülemeremaid ja -territooriume. Instrumendi eesmärkide saavutamiseks peavad teemaprogrammid põhinema III lisas sätestatud koostöövaldkondadel.

4. Kiirreageerimismeetmetega võimaldatakse varajast reageerimist, et: a) aidata kaasa rahule, stabiilsusele ja konfliktide ennetamisele kiireloomulistes olukordades, kriisi tekkimisel, kriisi ajal ja järel, sealhulgas rändevoogudest ja sundrändest põhjustatud juhtudel; b) aidata kaasa riikide, ühiskondade, kogukondade ja üksikisikute vastupanuvõime suurendamisele ning humanitaar- ja arengumeetmete seostamisele ning asjakohasel juhul rahu kindlustamisele; c) tegeleda liidu välispoliitika vajaduste ja prioriteetidega. Kiirreageerimismeetmed võivad hõlmata kõiki kolmandaid riike, samuti ülemeremaid ja -territooriume. Instrumendi eesmärkide saavutamiseks peavad kiirreageerimismeetmed põhinema IV lisas sätestatud sekkumisvaldkondadel.

5. Instrumendi raames rakendatakse meetmeid eelkõige geograafiliste programmide kaudu. Teemaprogrammide kaudu rakendatavate meetmetega täiendatakse geograafiliste programmidega rahastatavaid meetmeid ning nendega toetatakse üleilmseid ja piirkonnaüleseid algatusi, mille eesmärk on saavutada rahvusvaheliselt kokkulepitud eesmärke, eelkõige kestliku arengu ja Pariisi kokkuleppe eesmärke, ning kaitsta üleilmseid avalikke hüvesid või lahendada üleilmseid probleeme. Teemaprogrammide kaudu rakendatavaid meetmeid võib võtta ka juhul, kui a) geograafilist programmi ei ole; b) geograafiline programm on peatatud; c) asjaomase partnerriigiga ei ole meetme suhtes kokkulepet saavutatud või d) meedet ei saa asjakohaselt ellu viia geograafiliste programmidega. Kiirreageerimismeetmed täiendavad geograafilisi programme ja teemaprogramme. Kiirreageerimismeetmete kavandamisel ja rakendamisel järgitakse asjakohasel juhul nende järjepidevust geograafiliste või teemaprogrammide raames.

6. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 44 vastu delegeeritud õigusakte II, III ja IV lisa muutmiseks.

7. Komisjonil on õigus võtta 31. detsembriks 2021 kooskõlas artikliga 44 vastu delegeeritud õigusakt käesoleva määruse täiendamiseks sätetega, milles määratakse kindlaks a) erieesmärgid ja prioriteetsed koostöövaldkonnad, mis pärinevad II lisa geograafiliste programmide koostöövaldkondadest, sealhulgas prioriteetide seadmine järgmistele allpiirkondadele: lõunanaabrus, idanaabrus, Lääne-Aafrika, Ida- ja Kesk-Aafrika, Lõuna-Aafrika ja India ookeani piirkond, Lähis-Ida, Kesk-Aasia, Lõuna-Aasia, Põhja- ja Kagu-Aasia, Vaikse ookeani piirkond, Põhja- ja Lõuna-Ameerika ning Kariibi mere piirkond; b) soovituslikud temaatilised eesmärgid geograafilise samba jaoks ja c) esialgsed finantseraldised Lääne-Aafrika, Ida- ja Kesk-Aafrika, Lõuna-Aafrika ja India ookeani allpiirkondadele. Käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud delegeeritud õigusakt vaadatakse läbi artikli 42 lõikes 2 osutatud vahehindamise käigus.

Artikkel 5

Kooskõla, ühtsus, koostoime ja täiendavus

1. Instrumendi rakendamisel tagatakse kooskõla, ühtsus, koostoime ja vastastikune täiendavus kõigi liidu välistegevuse valdkondadega, sealhulgas muude välistegevuse rahastute ning muude asjakohaste liidu poliitikameetmete ja programmidega, samuti poliitikavaldkondade arengusidusus.

Sel eesmärgil võtab liit arvesse kõigi kestlikku arengut käsitlevate sise- ja välispoliitika valdkondade mõju ning püüab edendada suuremat koostoimet ja täiendavust eeskätt kaubanduspoliitikaga, majanduskoostööga ja muude sektoripõhiste koostöövaldkondadega.

2. Määruse (EÜ) nr 1257/96 kohaldamisalasse kuuluvaid meetmeid instrumendist ei rahastata.

3. Asjakohasel juhul võib instrumendist toetust saanud meede saada toetust ka mõnest muust liidu programmist, tingimusel et neist toetustest ei kaeta samu kulusid. Instrumendist võib toetada ka muude liidu programmide raames võetavaid meetmeid, tingimusel et toetustest ei kaeta samu kulusid. Asjakohase liidu programmi reegleid kohaldatakse vastavalt selle osa suhtes, millega on meedet toetatud. Kumulatiivne rahastamine ei tohi ületada meetme rahastamiskõlblikke kogukulusid. Liidu eri programmidest saadud toetuse võib arvutada proportsionaalselt kooskõlas dokumentidega, milles on sätestatud toetuse tingimused.

Artikkel 6

Eelarve

1. Instrumendi rakendamise rahastamispakett ajavahemikul 1. jaanuarist 2021 kuni 31. detsembrini 2027 on 79 462 000 000 eurot jooksevhindades.

2. Lõikes 1 osutatud rahastamispakett moodustub järgmiselt: a) 60 388 000 000 eurot geograafiliste programmide jaoks: — naabruspiirkond vähemalt 19 323 000 000 eurot, — Sahara-tagune Aafrika vähemalt 29 181 000 000 eurot, — Aasia ja Vaikse ookeani piirkond 8 489 000 000 eurot, — Põhja- ja Lõuna-Ameerika ning Kariibi mere piirkond 3 395 000 000 eurot; b) 6 358 000 000 eurot teemaprogrammide jaoks: — inimõigused ja demokraatia 1 362 000 000 eurot, — kodanikuühiskonna organisatsioonid 1 362 000 000 eurot, — rahu, stabiilsus ja konfliktide ennetamine 908 000 000 eurot, — üleilmsed probleemid 2 726 000 000 eurot; c) 3 182 000 000 eurot kiirreageerimismeetmete jaoks.

3. Uute probleemide ja prioriteetide jaoks ette nähtud reserviga suuruses 9 534 000 000 eurot suurendatakse käesoleva artikli lõike 2 punktides a, b ja c nimetatud summasid kooskõlas artikliga 17.

4. Lõike 2 punktis a osutatud rahastamispakett vastab vähemalt 75 %-le lõikes 1 osutatud rahastamispaketist.

5. Artikli 9 alusel võetavaid meetmeid rahastatakse kuni 270 000 000 euro ulatuses. Komisjonil on õigus selle summa muutmiseks võtta kooskõlas artikliga 44 vastu delegeeritud õigusakte.

Artikkel 7

Poliitikaraamistik

Instrumendi rakendamise üldise poliitikaraamistiku moodustavad assotsieerimislepingud, partnerlus- ja koostöölepingud, mitmepoolsed kokkulepped, milles liit osaleb, ja muud kokkulepped, millega luuakse õiguslikult siduvad suhted liidu ja partnerriikide vahel, samuti Euroopa Ülemkogu järeldused, nõukogu järeldused, tippkohtumiste deklaratsioonid või riigipeade või valitsusjuhtide või ministrite tasandi kohtumistel partnerriikidega vastu võetud järeldused, Euroopa Parlamendi resolutsioonid, komisjoni ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja teatised.

Artikkel 8

Üldpõhimõtted

1. Liit seab eesmärgiks edendada, arendada ja tugevdada liidu aluseks olevaid demokraatia, hea valitsemistava ja õigusriigi põhimõtteid, inimõiguste austamist, sealhulgas nende universaalsust ja jagamatust, põhivabaduste ja inimväärikuse austamist ning võrdsuse ja solidaarsuse põhimõtteid, pidades dialoogi ja tehes koostööd partnerriikide, -piirkondade ja kodanikuühiskonnaga muu hulgas mitmepoolsetel foorumitel võetavate meetmete abil.

2. Instrumendi raames kohaldatakse õigustel põhinevat käsitlusviisi, mis hõlmab kõiki inimõigusi, see tähendab nii kodaniku- ja poliitilisi kui ka majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi õigusi, et integreerida inimõiguste põhimõtted, toetada õiguste omajate suutlikkust oma õigusi nõuda, pöörates seejuures erilist tähelepanu vaesematele, tõrjutud ja vähekaitstud inimestele ja rühmadele, sealhulgas puuetega inimestele, ning aidata partnerriike oma rahvusvaheliste inimõigustealaste kohustuste täitmisel. Kõnealuse käsitlusviisi puhul juhindutakse põhimõttest, et mitte kedagi ei tohi kõrvale jätta, võrdsuspõhimõttest ning igasuguse diskrimineerimiskeelu põhimõttest.

3. Instrumendiga edendatakse soolist võrdõiguslikkust, naiste ja tütarlaste õigusi, nende mõjuvõimu suurendamist, igasugust diskrimineerimiskeeldu, kasutades selleks sihtotstarbelisi ja peavoolustatud meetmeid. Samuti pööratakse erilist tähelepanu laste õigustele ja noorte mõjuvõimu suurendamisele.

4. Instrumenti rakendatakse täielikus kooskõlas liidu pühendumisega jätkuvalt edendada, kaitsta ja järgida kõiki inimõigusi ning rakendada täies ulatuses ja mõjusalt Pekingi tegevusprogrammi ning elanikkonna ja arengu rahvusvahelise konverentsi tegevusprogrammi, samuti nende läbivaatamise konverentside tulemusi, ning liit on jätkuvalt pühendunud seksuaal- ja reproduktiivtervise ning seonduvate õiguste edendamisele. Seda silmas pidades toetatakse instrumendist liidu pühendumist edendada, kaitsta ja järgida iga inimese õigust omada täielikku kontrolli ning otsustada vabalt ja vastutustundlikult oma seksuaalsuse ning seksuaal- ja reproduktiivtervisega seotud küsimuste üle ilma diskrimineerimise, sundimise ja vägivallata. Samuti toetab liit vajadust tagada üldine juurdepääs igakülgsele kvaliteetsele ja taskukohasele seksuaal- ja reproduktiivtervise alasele teabele ja haridusele, sealhulgas põhjalikule seksuaalkasvatusele, ning tervishoiuteenustele.

5. Kui see on asjakohane, toetab liit kahepoolse, piirkondliku ja mitmepoolse koostöö ja dialoogi, assotsieerimis- ja kaubanduslepingute, partnerluslepingute ning kolmepoolse koostöö elluviimist.

Liit edendab üleilmsete hüvede ja probleemide suhtes mitmepoolset ning reeglitel ja väärtustel põhinevat lähenemisviisi ning teeb selleks koostööd liikmesriikide, partnerriikide, rahvusvaheliste organisatsioonide ja teiste rahastajatega.

Liit edendab tõhusat mitmepoolsust koostöö soodustamises rahvusvaheliste organisatsioonide ja teiste rahastajatega.

Liit võtab arvesse ja tõstatab partnerriikidega peetavas korrapärases poliitilises dialoogis partnerriikide eelnevaid tulemusi kohustuste ja lubaduste, sealhulgas tegevuskava 2030, rahvusvaheliste inimõiguste konventsioonide ja muude konventsioonide, sealhulgas tuumaohutusnormide teemaliste, rahvusvaheliste kokkulepete, eelkõige Pariisi kokkuleppe, ja liiduga sõlmitud lepinguliste suhete, eelkõige assotsieerimislepingute, partnerlus- ja koostöölepingute ning kaubanduslepingute rakendamisel.

6. Ühelt poolt liidu ja liikmesriikide ja teiselt poolt partnerriikide vaheline koostöö põhineb arengu tõhususe põhimõtetel ning edendab neid asjakohasel juhul kõigi abiandmisviiside puhul, nimelt: partnerriikide isevastutus arenguprioriteetide suhtes, tulemustele orienteeritus, kaasavad arengupartnerlused, läbipaistvus ja vastastikune vastutus. Liit edendab tulemuslikku ja tõhusat vahendite kasutuselevõttu ja kasutamist.

Kooskõlas kaasava partnerluse ja läbipaistvuse põhimõttega tagab komisjon asjakohasel juhul igakülgse konsulteerimise partnerriikide asjaomaste sidusrühmadega, sealhulgas kodanikuühiskonna organisatsioonidega, ja kohalike ametiasutustega, samuti nende õigeaegse juurdepääsu asjakohasele teabele, et nad saaksid programmide kavandamisel, rakendamisel ja seotud seireprotsessides asjakohaselt osaleda ja sisulist rolli täita. Asjakohasel juhul tagab komisjon ka tõhustatud dialoogi pidamise erasektoriga.

Kooskõlas isevastutuse põhimõttega ning kui see on kohane, soosib komisjon programmide rakendamisel partnerriikide asutuste ja süsteemide kasutamist.

7. Meetmete ja algatuste vastastikuse täiendavuse ja tõhususe edendamiseks tagavad liit ja liikmesriigid oma poliitika koordineerimise ning konsulteerivad korrapäraselt omavahel abiprogrammide küsimuses, seda ka rahvusvahelistes organisatsioonides ning rahvusvahelistel konverentsidel.

Liit ja liikmesriigid koordineerivad oma vastavaid toetusprogramme, et suurendada nende tulemuslikkust ja tõhusust.

Liit soodustab instrumendi rakendamisel kaasatust ja koostööd liikmesriikidega, püüdes maksimeerida lisaväärtust ja võttes arvesse kogemusi ja suutlikkust, tugevdades seeläbi ühiseid huve, väärtusi ja eesmärke. Liit innustab parimate tavade ja teadmiste jagamist liikmesriikide organite ja ekspertide seas.

8. Instrumendi programmid ja meetmed peavoolustavad kliimamuutuste vastast võitlust, keskkonnakaitset, inimõigusi, demokraatiat, soolist võrdõiguslikkust ja asjakohasel juhul katastroofiohu vähendamist ning võtavad arvesse kestliku arengu eesmärkide vahelisi seoseid, et edendada integreeritud meetmeid, millega võib luua kaasnevaid hüvesid ja täita sidusalt mitut eesmärki. Need programmid ja meetmed põhinevad konteksti, suutlikkuse, riskide ja kaitsetuse laiaulatuslikul valdkonnaülesel analüüsil, nendesse on integreeritud vastupanuvõimet toetav käsitlus ja nad on konfliktitundlikud, samuti on nendes võetud arvesse konfliktide ennetamist ja rahu kindlustamist. Nendes juhindutakse põhimõttest „ära tekita kahju“ ja põhimõttest, et mitte kedagi ei tohi kõrvale jätta.

9. Instrumendiga soodustatakse digiüleminekut, mis tugeva võimaldava tegurina aitab kaasa kestlikule arengule ja kaasavale majanduskasvule.

10. Partneritega järgitakse rände valdkonnas käsitust, mis oleks koordineeritum, terviklik ja struktuurne, võttes arvesse ebaseadusliku rände ja sundrände algpõhjustega tegelemise tähtsust. Sellega maksimeeritakse koostoimet ja luuakse laiaulatuslikke partnerlusi, pöörates samal ajal erilist tähelepanu päritolu- ja transiidiriikidele. Sellesse käsitusse on koondatud kõik asjakohased vahendid ja vajalik võimendus paindliku stimuleeriva käsitlusviisi kaudu, mis hõlmab käesolevas kontekstis asjakohastel juhtudel võimalikke muudatusi rändega seotud rahaliste vahendite eraldamisel kooskõlas instrumendi programmitöö põhimõtetega. Käsituses võetakse arvesse tõhusat koostööd ja liidu rändealaste kokkulepete ja dialoogide rakendamist. Nende meetmete rakendamisel järgitakse täies ulatuses rahvusvahelist õigust, sealhulgas inimõigustealast ja pagulasõigust, liidu ja riikide pädevust. Käsituse tõhusust hinnatakse igal aastal või vastavalt vajadusele. Instrumendi kohaseid rändealaseid meetmeid rakendatakse liidu rändepoliitika eesmärkide toetamiseks paindliku rahastamismehhanismi kaudu.

11. Komisjon tagab, et instrumendi kohaselt terrorismi ja organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse, küberturvalisuse, küberkuritegevuse vastase võitluse ning arengu ja arenguks vajaliku julgeoleku toetamiseks sõjaliste osalejate suutlikkuse suurendamise valdkonnas vastu võetud meetmeid rakendatakse kooskõlas rahvusvahelise õiguse, sealhulgas inimõigusi käsitleva rahvusvahelise õiguse ja humanitaarõigusega. Sel eesmärgil loob komisjon asjakohase riskide hindamis- ja seireraamistiku. Selles raamistikus töötab komisjon välja tegevussuunised, et tagada inimõiguste arvessevõtmine nende meetmete kavandamisel ja rakendamisel.

Sellised meetmed tuginevad korrapärasel ja usaldusväärsel konfliktianalüüsil, et tagada konfliktitundlikkus ja rakendada julgeolekusektori reformimisel käsitlusviisi, mis aitab kaasa demokraatlikule valitsemistavale, vastutusele ja inimeste julgeolekule, sealhulgas toob kasu kohalikule elanikkonnale. Need meetmed integreeritakse asjakohasel juhul pikemaajalise abi andmisse, mille eesmärk on reformida julgeolekusektorit.

12. Komisjon teavitab korrapäraselt Euroopa Parlamenti ja nõukogu ning, kui üks neist kolmest institutsioonist selle algatab, korraldab nendega arvamuste vahetusi, sealhulgas olulistes valdkondades saavutatud tulemustele reageeriva stiimulipõhise käsitlusviisi teemal, nagu on osutatud artiklis 20. Euroopa Parlament võib korraldada komisjoniga korrapäraseid arvamuste vahetusi parlamendi enda abiprogrammide vallas, käsitledes selliseid küsimusi nagu suutlikkuse suurendamine, sealhulgas seonduv vahendustegevus ja dialoog, ning valimiste vaatlemine.

13. Komisjon vahetab korrapäraselt teavet kodanikuühiskonnaga.

14. Asjakohasel juhul töötab komisjon välja riskijuhtimisraamistikud, sealhulgas hindamis- ja leevendusmeetmed, ning järgib neid.

15. Instrumendist antavat liidu rahastamist ei kasutata relvade või laskemoona hankimise ega sõjaliste või kaitsealaste operatsioonide rahastamiseks.

Artikkel 9

Sõjaliste osalejate suutlikkuse suurendamine arengu ning arenguks vajaliku julgeoleku toetamiseks

1. Et aidata kaasa kestlikule arengule, milleks on vaja tagada stabiilne, rahumeelne ja kaasav ühiskond, võib instrumendist antavat liidu abi kasutada lõikes 3 sätestatud erandlikel asjaoludel julgeolekusektori ulatuslikuma reformi elluviimiseks või selleks, et suurendada partnerriikide sõjaliste osalejate suutlikkust arengu ja arenguks vajaliku julgeoleku toetamiseks.

2. Käesoleva artikli alusel antav abi võib hõlmata eeskätt suutlikkuse suurendamise programme, millega toetatakse arengut ja arenguks vajalikku julgeolekut, sealhulgas koolitamist, juhendamist ja nõustamist ning varustuse hankimist, taristu täiustamist ja kõnealuse abiga vahetult seotud muude teenuste osutamist.

3. Käesoleva artikli kohast abi antakse üksnes juhul, kui: a) nõudeid, mis on vajalikud instrumendi raames liidu eesmärkide piisavaks saavutamiseks, ei ole võimalik täita mittesõjaliste osalejate kasutamise abil, ning on olemas oht toimivate riiklike institutsioonide eksisteerimisele või inimõiguste ja põhivabaduste kaitsele või kui riiklikud institutsioonid ei suuda selle ohuga toime tulla, ning b) asjaomane partnerriik ja liit on ühel meelel selles, et sõjalised osalejad on keskse tähtsusega kestliku arengu jaoks vajalike tingimuste säilitamiseks, loomiseks või taasloomiseks, muu hulgas kriisi ja ebakindluse või ebastabiilsuse olukorras.

4. Käesoleva artikli alusel antavat liidu abi ei kasutata sõjaliste osalejate suutlikkuse suurendamise rahastamiseks muul eesmärgil kui arengu või arenguks vajaliku julgeoleku alaste meetmete elluviimiseks. Eelkõige ei kasutata liidu abi selleks, et rahastada mõnda järgmistest: a) korduvad sõjalised kulutused; b) relvade ja laskemoona või muu surmava jõu kasutamiseks mõeldud varustuse hankimine; c) koolitus, mis on spetsiaalselt mõeldud relvajõudude võitlusvõime suurendamiseks.

5. Komisjon edendab käesoleva artikli kohaste meetmete kavandamisel ja rakendamisel partnerriigi isevastutust. Samuti töötab komisjon välja vajalikud elemendid ja head tavad, mida on vaja kestlikkuse ja vastutuse tagamiseks keskpikas ja pikas perspektiivis, ning edendab õigusriiki ja rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud põhimõtteid.







II JAOTIS

INSTRUMENDI RAKENDAMINE







I PEATÜKK

Programmitöö

Artikkel 10

Geograafiliste programmide ulatus

1. Instrumendi eesmärkide saavutamiseks koostatakse geograafilised programmid järgmistes koostöövaldkondades: a) hea valitsemistava, demokraatia, õigusriik ja inimõigused, sealhulgas sooline võrdõiguslikkus; b) vaesuse kaotamine, võitlemine ebavõrdsuse ja diskrimineerimise vastu ja inimarengu edendamine; c) ränne, sundränne ja liikuvus; d) keskkond ja kliimamuutused; e) kaasav ja kestlik majanduskasv ning inimväärne tööhõive; f) rahu, stabiilsus ja konfliktide ennetamine; g) partnerlus.

2. Täiendavad üksikasjad iga lõikes 1 osutatud koostöövaldkonna kohta on sätestatud II lisas.

Artikkel 11

Teemaprogrammide ulatus

1. Selleks, et saavutada instrumendi eesmärgid, hõlmavad teemaprogrammid järgmisi sekkumisvaldkondi: a) inimõigused ja demokraatia, mille puhul edendatakse i) demokraatia põhiväärtusi; ii) õigusriiki; iii) inimõiguste universaalsust, jagamatust ja vastastikust sõltuvust; iv) inimväärikuse austamist; v) mittediskrimineerimist, võrdsust ja solidaarsuse põhimõtet ning vi) ÜRO põhikirja ja rahvusvahelise inimõigustealase õiguse põhimõtete austamist; b) kodanikuühiskonna organisatsioonid: i) kaasava, osalusel põhineva, mõjuvõimsa ja sõltumatu kodanikuühiskonna ja demokraatia tegutsemisruum partnerriikides; ii) kaasav ja avatud dialoog kodanikuühiskonna osalejatega ja nende vahel; iii) Euroopa kodanike teadlikkus, arusaamine ja teadmised arenguküsimustest ning asjakohane osalemine; c) rahu, stabiilsus ja konfliktide ennetamine: i) abi konfliktide ennetamiseks, rahu kindlustamiseks ja kriisiks valmisolekuks; ii) abi üleilmsete ja piirkonnaüleste ohtude ning tekkivate ohtudega tegelemisel; d) üleilmsed probleemid: i) tervis; ii) haridus; iii) sooline võrdõiguslikkus ning naiste ja tütarlaste mõjuvõimu suurendamine; iv) lapsed ja noored; v) ränne, sundränne ja liikuvus; vi) inimväärne töö, sotsiaalkaitse, ebavõrdsus ja kaasamine; vii) kultuur; viii) terve keskkonna tagamine ja kliimamuutuste vastu võitlemine; ix) säästev energia; x) kestlik ja kaasav majanduskasv, inimväärsed töökohad ning erasektori kaasamine; xi) toiduga ja toitumisalane kindlustatus; xii) kohalike omavalitsuste kui arenguvaldkonnas osalejate rolli suurendamine; xiii) kaasavate ühiskondade ja mitut sidusrühma hõlmavate algatuste, hea majandusjuhtimise edendamine, sealhulgas õiglane ja kaasav riigisiseste tulude kasutuselevõtmine; xiv) partnerluse ja tõhususe põhimõtete rakendamisel tehtud edusammude hindamise ja dokumenteerimise toetamine.

2. Täiendavad üksikasjad iga lõikes 1 osutatud koostöövaldkonna kohta on sätestatud III lisas.

Artikkel 12

Programmitöö üldine käsitlus

1. Instrumendi kohane koostöö ja sekkumine kavandatakse programmides, välja arvatud artikli 4 lõikes 4 osutatud kiirreageerimismeetmete puhul.

2. Artikli 7 kohaselt põhineb programmitöö instrumendi raames järgmisel: a) programmitöö dokumentides nähakse ette liidu ja partnerriikide või -piirkondade vahelise koostöö ühtne raamistik, mis on kooskõlas käesolevas määruses sätestatud üldeesmärgi ja kohaldamisala, eesmärkide ja põhimõtetega; b) kriisi-, kriisijärgses või ebakindlas ja haavatavas olukorras olevate partnerriikide ja piirkondade programmitöö dokumentide koostamisel tehakse konfliktitundlikkuse tagamiseks konfliktianalüüs ning võetakse igakülgselt arvesse asjaomaste partnerriikide või piirkondade ja nende elanike erivajadusi ja asjaolusid; kui partnerriigid või -piirkonnad on otseselt kriisi-, kriisijärgses või ebakindlas olukorras või neid mõjutab selline olukord, pannakse erilist rõhku koordineerimise parandamisele kõigi asjaomaste osalejate vahel, et aidata kaasa üleminekule hädaolukorrast kestliku arengu ja stabiilse rahu olukorda, sealhulgas vägivalla ennetamise olukorda; c) liit ja selle liikmesriigid tagavad üksteisega kaasavate konsultatsioonide pidamise programmitöö protsessi varases etapis ja kogu selle protsessi vältel, et edendada oma koostöömeetmete sidusust, vastastikust täiendavust ja kooskõla; ühine kavandamine on riikide programmitöös eelistatud lähenemisviis ning selle rakendamine on paindlik, kaasav ja riigi tasandil juhitav. Ühine kavandamine on avatud ka teistele asjakohastele rahastajatele ja osalejatele, kui liit ja selle liikmesriigid seda asjakohaseks peavad; lisaks püüavad liit ja liikmesriigid, kui see on asjakohane, aidata partnerriike ühise rakendamise kaudu; d) liit soodustab varases etapis ja kogu programmitöö protsessi vältel pidama regulaarset paljusid sidusrühmi hõlmavat ja kaasavat dialoogi teiste rahastajate ja osalejatega, sealhulgas kohalike ametiasutuste, kodanikuühiskonna, sihtasutuste ja erasektori esindajatega, kui see on asjakohane, et hõlbustada, kui see on kohane, nende vastava panuse andmist ja tagada, et neil on programmitöö protsessis sisuline roll; e) vastavalt artikli 4 lõike 3 punktides a ja b osutatud inimõiguste ja demokraatia teemaprogrammist ning kodanikuühiskonna organisatsioonide teemaprogrammist antakse abi, milleks ei ole vaja saada asjaomaste kolmandate riikide valitsuste ja teiste avaliku sektori asutuste nõusolekut; nende teemaprogrammidega toetatakse peamiselt kodanikuühiskonna osalejaid kõigil tasanditel, võttes arvesse artikli 27 lõikes 3 osutatud rakendamisvorme ja -meetodeid. Euroopa Parlamenti ja nõukogu teavitatakse esimese lõigu punktides c ja d ettenähtud konsultatsioonide tulemustest.

3. Programmitöö dokumendid põhinevad tulemustel ning sisaldavad võimaluse korral alati selgeid sihtväärtuseid ja näitajaid. Kui see on asjakohane, põhinevad näitajad rahvusvaheliselt kokkulepitud sihtväärtustel ja näitajatel, eelkõige nendel, mis on esitatud kestliku arengu eesmärkides, samuti riigi tasandi tulemusraamistikel, et hinnata, milline on olnud liidu panus tulemustesse nii väljundite, tulemuste kui ka mõju tasandil, ning sellest teada anda.

Artikkel 13

Geograafiliste programmide programmitöö põhimõtted

1. Geograafiliste programmide puhul lähtutakse programmitöö etapis järgmistest põhimõtetest: a) ilma et see piiraks lõike 5 kohaldamist, tuginevad meetmed niivõrd kui võimalik liidu, liikmesriikide ja asjaomaste partnerriikide, sealhulgas riiklike, piirkondlike ja kohalike ametiasutuste vahel varajases etapis peetavale jätkuvale ja kaasavale dialoogile, milles osalevad kodanikuühiskonna organisatsioonid, riiklikud, piirkondlikud ja kohalikud parlamendid ja muud sidusrühmad, et suurendada protsessides demokraatlikku isevastutust ning soodustada riiklike ja piirkondlike strateegiate toetamist; b) asjakohasel juhul sünkroniseeritakse ja ühtlustatakse programmitöö periood partnerriikide strateegiatsüklitega; c) programmitöös võidakse ette näha koostöömeetmed, mida rahastatakse artikli 6 lõikes 2 sätestatud erinevatest eraldistest ja nende alusaktide kohastest muudest liidu programmidest.

2. Geograafiliste programmide jaoks pannakse programmitööga paika konkreetne ja kohandatud koostööraamistik, mis põhineb järgmisel: a) partnerite vajadused, mis määratakse kindlaks konkreetsete kriteeriumide alusel, võttes arvesse rahvaarvu, vaesust, ebavõrdsust, inimarengut, majanduslikku ja keskkonnaalast kaitsetust, riigi ja ühiskonna vastupanuvõimet ning pikaajaliste ja korduvate kriiside mõju; b) partnerite suutlikkus ja pühendumus edendada ühiseid väärtusi, põhimõtteid ja huve, sealhulgas inimõigusi, põhivabadusi, demokraatiat, õigusriiki, head valitsemistava, korruptsioonivastast võitlust, avatud kodanikuühiskonna tegutsemisruumi ja soolist võrdõiguslikkust ning toetada ühiseid väärtusi ja mitmepoolseid partnerlusi ja mitmepoolset koostööd, reeglitepõhist rahvusvahelist süsteemi ning liidu prioriteetide edendamist; c) partnerite kohustused, sealhulgas liiduga ühiselt kokku lepitud kohustused, ning tulemused, mis määratakse kindlaks selliste kriteeriumide alusel nagu poliitiline reform, samuti majanduslik ja sotsiaalne areng, keskkonnaalane kestlikkus ning abi tõhus kasutamine, võttes arvesse partnerriikide eripära ja arengutaset; d) liidu rahastamise võimalik mõju partnerriikides ja -piirkondades; e) partnerite suutlikus võtta kasutusele ja tõhusalt kasutada riigisiseseid vahendeid ning pääseda ligi rahalistele vahenditele, hallata ressursse läbipaistval moel riiklike arenguprioriteetide toetamise eesmärgil ning partnerite suutlikkus abi ära kasutada.

3. Vahendite jaotamisel eelistatakse riike, kes seda enim vajavad, eelkõige vähim arenenud riike, madala sissetulekuga riike ning kriisi-, kriisijärgses, ebakindlas või haavatavas olukorras olevaid riike, sealhulgas väikeseid arenevaid saareriike ja merepiirita arenguriike.

4. Lisaks käsitleb liit keskmise sissetulekuga riikide ja eriti madala sissetulekuga riikide hulgast keskmise sissetulekuga riikide hulka tõusvate riikide eriomaseid probleeme.

5. Tööstusriikidega tehtavas koostöös keskendutakse liidu ja vastastikuste huvide ja väärtuste ning ühiselt kokku lepitud eesmärkide ja mitmepoolsuse edendamisele.

6. Instrumendist toetatakse määruse (EL) 2021/817 alusel kehtestatud meetmeid. Käesoleva määruse alusel koostatakse seitsmeks aastaks ühtne programmitöö dokument, kaasates muu hulgas IPA III määruse kohased vahendid. Kõnealuste rahaliste vahendite kasutamise suhtes kohaldatakse määrust (EL) 2021/817.

Artikkel 14

Geograafiliste programmide programmitöö dokumendid

1. Instrumenti rakendatakse geograafiliste programmide puhul mitmeaastaste riigi sihtprogrammidega ja mitme riigi sihtprogrammidega.

2. Mitmeaastaste sihtprogrammidega määratakse kindlaks liidu rahastamise prioriteetsed valdkonnad, erieesmärgid, oodatavad tulemused, selged ja konkreetsed tulemusnäitajad ning esialgsed rahaeraldised nii üldiselt kui ka prioriteetsete valdkondade kaupa ja, kui see on kohaldatav, rakendusmeetodid.

3. Mitmeaastased sihtprogrammid põhinevad järgmisel: a) riiklik või piirkondlik strateegia, mis on vormistatud arengukava või sarnase dokumendina, mille komisjon on vastava mitmeaastase programmi vastuvõtmisel viimatinimetatud dokumendi alusena heaks kiitnud; b) raamdokument, milles määratakse kindlaks liidu poliitika asjaomase partneri või partnerite suhtes, sealhulgas liidu ja liikmesriikide ühisdokument; c) liidu ja asjaomase partneri või asjaomaste partnerite ühisdokument, milles määratakse kindlaks ühised prioriteedid ja vastastikused kohustused.

4. Selleks et igal võimalusel ja asjakohasel juhul suurendada liidu kollektiivse koostöö mõju, kasutatakse liidu ja liikmesriikide programmitöö dokumentide asemel ühist programmitöö dokumenti. Selline ühine programmitöö dokument asendab liidu mitmeaastast sihtprogrammi aga üksnes juhul, kui ühine programmitöö dokument on heaks kiidetud artikliga 16 kooskõlas vastu võetud rakendusaktiga, see on kooskõlas artiklitega 12 ja 13, sisaldab käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud elemente ning selles määratakse kindlaks liidu ja liikmesriikide vaheline tööjaotus.

Artikkel 15

Teemaprogrammide programmitöö dokumendid

1. Instrumenti rakendatakse teemaprogrammide puhul mitmeaastaste sihtprogrammidega.

2. Teemaprogrammide mitmeaastaste sihtprogrammidega määratakse iga teema all kindlaks liidu strateegia, liidu rahastamiseks valitud prioriteedid, erieesmärgid, oodatavad tulemused, selged ja konkreetsed tulemusnäitajad, rahvusvaheline olukord ja asjakohase teema peamiste partnerite meetmed.

Kui see on kohaldatav, määratakse kindlaks üleilmsetes algatustes osalemise vahendid ja sekkumisprioriteedid.

3. Teemaprogrammide mitmeaastastes sihtprogrammides määratakse kindlaks rahaeraldiste esialgne jaotus nii üldiselt kui ka koostöövaldkondade ja prioriteetide kaupa. Rahaeraldiste esialgse jaotuse võib esitada summade vahemikuna.

Artikkel 16

Mitmeaastaste sihtprogrammide vastuvõtmine ja muutmine

1. Komisjon võtab artiklites 14 ja 15 osutatud mitmeaastased sihtprogrammid vastu rakendusaktidega. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 45 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega. Kõnealust menetlust kohaldatakse ka siis, kui on tegemist käesoleva artikli lõigetes 3 ja 4 osutatud läbivaatamistega, mille tulemusel mitmeaastase sihtprogrammi sisu oluliselt muudetakse.

2. Artiklis 14 osutatud ühiste mitmeaastaste programmitöö dokumentide vastuvõtmisel kohaldatakse komisjoni otsust üksnes ühisele mitmeaastasele programmitöö dokumendile liidu antava panuse suhtes.

3. Geograafiliste programmide mitmeaastased sihtprogrammid vaadatakse tõhusat rakendamist silmas pidades läbi pärast artikli 42 lõikes 2 osutatud vahehindamist ning samuti siis, kui seda vajalikuks peetakse, seda eelkõige juhul, kui artiklis 7 osutatud poliitikaraamistikus on olulisi muutusi või kriisi- või kriisijärgses olukorras.

4. Teemaprogrammide mitmeaastased sihtprogrammid vaadatakse tõhusat rakendamist silmas pidades läbi pärast artikli 42 lõikes 2 osutatud vahehindamist ning samuti siis, kui seda vajalikuks peetakse, seda eelkõige juhul, kui artiklis 7 osutatud poliitikaraamistikus on olulisi muutusi.

5. Igakülgselt põhjendatud tungiva kiireloomulisuse tõttu, näiteks kriisiolukorras või rahu, demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi või põhivabadusi ähvardava vahetu ohu korral, võib komisjon muuta artiklites 14 ja 15 osutatud mitmeaastaseid sihtprogramme rakendusaktidega. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 45 lõikes 4 osutatud kiirmenetlusega.

Artikkel 17

Uute probleemide ja prioriteetide jaoks ette nähtud reserv

1. Artikli 6 lõikes 3 osutatud summat kasutatakse seal, kus seda kõige rohkem vajatakse ja kui see on igakülgselt põhjendatud, muu hulgas: a) ettenägematutes olukordades liidu asjakohase reageerimise tagamiseks; b) selliste uute vajaduste või probleemidega tegelemiseks, mis on ilmnenud liidu või selle naabrite piiril seoses looduslike või inimtegevusest põhjustatud kriiside ja kriisijärgsete olukordadega, vägivaldsete konfliktidega või rändesurvega ja sundrändega; c) uute liidu juhitavate või rahvusvaheliste algatuste või prioriteetide edendamiseks.

2. Nende rahaliste vahendite kasutamine otsustatakse artiklites 16 ja 25 kehtestatud korras.







II PEATÜKK

Naabruspiirkonda käsitlevad erisätted

Artikkel 18

Erieesmärgid naabruspiirkonnas

Kooskõlas artiklitega 3 ja 4 on liidu toetusel naabruspiirkonnas instrumendi raames järgmised erieesmärgid:

a) tõhustatud poliitilise koostöö edendamine ning tugeva ja kestliku demokraatia, stabiilsuse, hea valitsemistava, õigusriigi ja inimõiguste austamise tugevdamine ja kinnistamine;

b) assotsieerimislepingute või muude kehtivate ja tulevaste lepingute ning ühiselt heakskiidetud assotsieerimiskavade ja partnerluse prioriteetide või nendega võrdväärsete dokumentide rakendamise toetamine, sealhulgas institutsioonilise koostöö ja suutlikkuse suurendamise kaudu;

c) liidu ja partnerriikide ühiskondade vaheliste ning partnerriikide vaheliste tihedamate partnerluste edendamine, sealhulgas inimestevaheliste kontaktide kaudu, ning mitmesuguste, eelkõige noortele suunatud tegevuste edendamine;

d) piirkondliku ja piiriülese koostöö tõhustamine, eelkõige idapartnerluse, Vahemere Liidu, kogu Euroopa naabruspiirkonna tasandi koostöö ning Musta mere piirkondliku koostöö, Arktika piirkonna koostöö ja põhjamõõtme poliitika raames, sealhulgas energeetika ja julgeoleku valdkonnas;

e) järkjärgulise integratsiooni poole püüdlemine liidu siseturul ning tõhusa sektoripõhise ja mitmeid sektoreid hõlmava koostöö arendamine, sealhulgas ühtlustades õigusakte ja lähendades neid liidu ja muudele asjakohastele rahvusvahelistele normidele ja standarditele, ning turule parema juurdepääsu võimaldamine, muu hulgas põhjalike ja laiaulatuslike vabakaubanduspiirkondade, asjaomaste institutsioonide väljaarendamise ja investeeringute kaudu;

f) partnerluste tugevdamine hästi hallatud ja turvalise rände ja liikuvuse vallas ning, kui see on kohaldatav ning eeldusel, et hästi hallatud ja turvalise liikuvuse tingimused on olemas, olemasoleva viisavabaduse rakendamise toetamine kooskõlas viisanõudest vabastamise ajutise peatamise läbivaadatud korraga, viisanõude kaotamise dialoogide ning kolmandate riikidega sõlmitud kahepoolsete või piirkondlike lepingute ja kokkulepetega, sealhulgas liikuvuspartnerlustega;

g) usalduse suurendamise ja muude meetmete toetamine, mis aitavad kaasa julgeoleku tagamisele, konfliktide ennetamisele ja lahendamisele, sealhulgas toetus mõjutatud elanikkonnale ja ülesehitustööle.

Artikkel 19

Programmitöö dokumendid ja eraldamiskriteeriumid

1. I lisas loetletud partnerriikide ja -territooriumide puhul valitakse liidu rahastamise jaoks prioriteetsed valdkonnad kooskõlas artikli 18 sätestatud erieesmärkidega ning II lisas sätestatud geograafiliste programmide koostöövaldkondadega peamiselt nende valdkondade seast, mida käsitletakse assotsieerimislepingutes, partnerlus- ja koostöölepingutes, ühiselt heakskiidetud assotsieerimiskavades ja partnerluse prioriteetides või muudes asjakohastes artikli 14 lõike 3 punktis c osutatud olemasolevates või tulevastes ühiselt heakskiidetud dokumentides, milles liit ja partnerriigid on kahe- ja mitmepoolselt, muu hulgas asjakohastel juhtudel idapartnerluse ja Euroopa naabruspoliitika lõunamõõtme raames kokku leppinud.

2. Erandina artikli 13 lõigetest 2 ja 3 on naabruspiirkonna geograafiliste programmide alusel antava liidu toetuse vorm ja summa diferentseeritud, võttes arvesse partnerriigi a) vajadusi, kasutades selliseid näitajaid nagu rahvaarv, ebavõrdsus ja arengutase; b) pühendumist ühiselt kokkulepitud poliitiliste, majanduslike, keskkonnaalaste ja sotsiaalsete reformidega seatud eesmärkidele ning elluviimisel saavutatud edusamme; c) pühendumist tõelise ja kestliku demokraatia, õigusriigi, hea valitsemistava ning inimõiguste ülesehitamisele ja edusamme selles valdkonnas, ning võitlusele korruptsiooniga; d) partnerlust liiduga, sealhulgas selle partnerluse ambitsioonitaset; e) instrumendi raames liidu toetuse kasutussuutlikkust ja võimalikku mõju.

3. Käesoleva artikli lõikes 2 osutatud liidu toetust kajastatakse artiklis 14 osutatud geograafiliste programmide programmitöö dokumentides.

Artikkel 20

Stiimulipõhine käsitlusviis

1. I lisas loetletud partnerriikidele ja -territooriumidele eraldatakse reformide elluviimise stimuleerimiseks esialgu 10 % artikli 6 lõike 2 punkti a esimeses alapunktis sätestatud rahastamispaketist artikli 14 kohaselt esialgu riigile eraldatavate rahaliste vahendite täienduseks. Sellised eraldised määratakse kindlaks nende tulemuste ja edusammude põhjal demokraatia, hea valitsemistava ja õigusriigi suunas liikumisel, hõlmates koostööd kodanikuühiskonnaga, inimõigusi, sealhulgas sooline võrdõiguslikkus, rändealane koostöö, majanduse juhtimine ja reformid, eelkõige ühiselt kokku lepitud reformid. Partnerriikide edusamme hinnatakse regulaarselt, eelkõige eduaruannete abil, mis sisaldavad suundumusi võrreldes eelnenud aastatega.

2. Lõiget 1 ei rakendata kodanikuühiskonna, konfliktiennetuse ja rahuloome, inimestevaheliste kontaktide, sealhulgas kohalike omavalitsuste vahelise koostöö, inimõiguste tagamise parandamise või kriisiga seotud tugimeetmete toetamise suhtes. Võimaluse korral ning kui see on kohane, suurendatakse nende meetmete toetamist demokraatia, inimõiguste või õigusriigi olukorra või suurenenud konfliktiohu tõsise või püsiva halvenemise korral.

Artikkel 21

Mitme riigi sihtprogrammid

Naabruspiirkonnas elluviidavate mitme riigi sihtprogrammidega käsitletakse kõigile või mitmele partnerriigile ühiseid probleeme, tuginedes idapartnerluse prioriteetidele ja läbivaadatud Euroopa naabruspoliitika lõunamõõdet ning võttes arvesse Vahemere Liidu kontekstis tehtavat tööd ning piirkondlikku, piirkondadevahelist ja allpiirkondlikku koostööd põhiliselt kahe või enama partnerriigi vahel, sealhulgas ka põhjamõõtme ja Musta mere sünergia piirkondliku koostöö raames.

Artikkel 22

Piiriülene koostöö

1. Artikli 2 esimese lõigu punktis 5 määratletud piiriülene koostöö hõlmab koostööd maismaa- ja merevälispiiril, riikidevahelist koostööd suurematel riigiülestel territooriumidel või merealade ümber, samuti piirkondadevahelist koostööd.

2. Naabruspiirkonna kontekstis toetatakse lõikes 1 osutatud piiriülese koostöö sihtprogramme, mida kaasrahastatakse Interregi määruse raames Euroopa Regionaalarengu Fondist. Esialgu eraldatakse kuni 5 % naabruspiirkonna rahastamispaketist nende programmide toetamiseks.

3. Piiriüleste koostööprogrammide toetused määratakse kindlaks ja neid kasutatakse Interregi määruse artikli 10 lõike 3 kohaselt.

4. Liidu kaasrahastamise määr ei või olla suurem kui 90 % piiriülese koostöö programmi rahastamiskõlblikest kuludest.

5. Piiriülese koostöö programmide eelmaksed võivad ületada Interregi määruse artiklis 51 osutatud protsendimäära. Korraldusasutuse taotlusel võib eelmakse määr igal eelarveaastal olla kuni 80 % programmi iga-aastastest kulukohustustest.

6. Interregi määruse artikli 10 lõike 1 kohaselt võetakse vastu piiriülese koostöö mitmeaastase strateegia dokument, milles määratakse kindlaks käesoleva määruse artikli 14 lõikes 2 osutatud elemendid.

7. Kui piiriülese koostöö programmid Interregi määruse artikli 12 kohaselt lõpetatakse, võib lõpetatud programmile naabruspiirkonna rahastamispaketist eraldatud, kuid kasutamata jäänud vahendeid kasutada asjakohasel juhul eelkõige mõne muu piiriülese koostöö programmi või muu nimetatud rahastamispaketi meetme rahastamiseks.







III PEATÜKK

Tegevuskavad, meetmed ja eelarve täitmise viisid

Artikkel 23

Tegevuskavad ja meetmed

1. Komisjon võtab vastu iga-aastased või mitmeaastased tegevuskavad ja meetmed. Meetmed võivad vormilt olla üksikmeetmed, erimeetmed, tugimeetmed või eriabimeetmed. Tegevuskavades ja meetmetes võetakse arvesse konkreetset konteksti ning määratakse kindlaks iga tegevusega taotletavad eesmärgid, oodatavad tulemused ja peamised tegevused, rakendamis- ja seire- ning hindamismeetodid, samuti eelarve ja seonduvad toetuskulud.

2. Tegevuskavad põhinevad programmitöö dokumentidel, välja arvatud lõigetes 5 ja 6 osutatud juhtudel. Tegevuskavad koostatakse kaasaval ja läbipaistval viisil ning aegsasti. Kui see on asjakohane, arutatakse tegevuskavasid koos liikmesriikidega parema koostöö kontekstis.

3. Vajaduse korral võidakse meede vastu võtta üksikmeetmena enne või pärast tegevuskavade vastuvõtmist. Üksikmeetmed põhinevad programmitöö dokumentidel, välja arvatud lõikes 5 osutatud juhtudel ja muudel igakülgselt põhjendatud juhtudel.

4. Ettenägematute vajaduste või asjaolude korral ja juhul, kui rahalisi vahendeid ei ole võimalik saada asjakohasematest allikatest, võib komisjon võtta vastu programmitöö dokumentides nimetamata erimeetmeid.

5. Ühe- või mitmeaastaseid tegevuskavu ja üksikmeetmeid võib kasutada artikli 4 lõike 4 punktides b ja c osutatud kiirreageerimismeetmete rakendamiseks.

6. Komisjon võib artikli 4 lõike 4 punktis a osutatud kiirreageerimismeetmete jaoks võtta vastu eriabimeetmeid.

Eriabimeede võib kesta kuni 18 kuud ning seda võib rakendamisel objektiivsete ja ettenägematute takistuste olemasolu korral pikendada kaks korda kuni kuue kuu võrra, mis teeb kogukestuseks maksimaalselt 30 kuud, eeldusel et meetmele ette nähtud rahalised vahendid ei kasva.

Pikaajaliste kriiside ja konfliktide korral võib komisjon võtta vastu täiendava eriabimeetme, mille kestus on kuni 18 kuud. Igakülgselt põhjendatud juhtudel võib võtta täiendavaid meetmeid juhul, kui liidu tegevuse järjepidevus on oluline ja seda ei ole võimalik tagada muude vahenditega.

Artikkel 24

Tugimeetmed

1. Liidu rahastamine võib hõlmata instrumendi rakendamise ja selle eesmärkide saavutamisega seotud toetuskulusid, sealhulgas selliseks rakendamiseks vajaliku ettevalmistus-, jätku-, seire-, kontrolli-, auditi- ja hindamistegevusega seotud haldustuge, samuti peakorteri ja liidu delegatsioonide kulusid programmi jaoks vajaliku haldus- ja koordineerimistoe tagamisel ning instrumendist rahastatava tegevuse haldamisel, sealhulgas teabe- ja teavitusmeetmed ning ettevõtte infotehnoloogiasüsteemid.

2. Kui artiklis 23 osutatud tegevuskavades või meetmetes toetuskulusid ei sisaldu, võtab komisjon asjakohasel juhul tugimeetmeid. Tugimeetmete liidupoolne rahastamine võib katta järgmist: a) uuringud, koosolekud, teavitamine, teadlikkuse suurendamine, koolitus, saadud kogemuste ja parimate tavade ettevalmistamine ja vahetamine, teabe avaldamine ning muud programmitööks ja meetmete haldamiseks vajaliku haldus- või tehnilise toega seotud kulud, sealhulgas tasustatud väliseksperdid; b) teadus- ja innovatsioonitegevus ja uurimused asjakohastel teemadel ning nende tulemuste levitamine; c) teabe- ja teavitamismeetmete, sealhulgas kommunikatsioonistrateegiate väljatöötamise ja liidu poliitilistest prioriteetidest teavitamise ja nende nähtavusega seotud kulud.

Artikkel 25

Tegevuskavade ja meetmete vastuvõtmine

1. Tegevuskavad ja meetmed võetakse vastu rakendusaktidega. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 45 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.

2. Lõikes 1 osutatud menetluse järgimine ei ole nõutav järgmistel juhtudel: a) üksikmeetmed, mille puhul liidupoolne rahastamine ei ületa 5 000 000 eurot; b) eri- ja tugimeetmed, samuti kiirreageerimismeetmete rakendamiseks vastu võetud tegevuskavad, mille puhul liidupoolne rahastamine ei ületa 10 000 000 eurot; ▼C1 c) artikli 23 lõikes 6 osutatud eriabimeetmed, mille puhul liidupoolne rahastamine ei ületa 20 000 000 eurot; ▼B d) tegevuskavade ja meetmete tehnilised muudatused, eeldusel et need ei mõjuta märkimisväärselt asjaomase tegevuskava või meetme eesmärke, näiteks järgmist: i) rakendusmeetodi muutmine; ii) rakendusaja pikendamine; iii) eraldiste ümberjaotamine tegevuskavas sisalduvate meetmete vahel; iv) tegevuskavade ja meetmete eelarve suurendamine või vähendamine mitte rohkem kui 20 % võrreldes esialgse eelarvega ning mis ei ületa 10 000 000 eurot. Mitmeaastaste tegevuskavade ja meetmete puhul kohaldatakse lõike 2 esimese lõigu punktides a, b ja c ning punkti d alapunktis iv osutatud piirmäärasid kord aastas. Käesoleva lõike alusel vastu võetud tegevuskavadest ja meetmetest, välja arvatud eriabimeetmest, ja tehnilistest muudatustest teavitatakse artiklis 45 osutatud asjakohase komitee kaudu Euroopa Parlamenti ja liikmesriike ühe kuu jooksul alates vastuvõtmisest.

3. Enne kuni 20 000 000 eurot maksvate eriabimeetmete vastuvõtmist või pikendamist annab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule teavet nende meetmete laadi ja eesmärkide ning nende jaoks kavandatud summade kohta. Komisjon teavitab Euroopa Parlamenti ja nõukogu enne, kui teeb sisulisi muudatusi juba vastu võetud eriabimeetmetesse. Liidu välistegevuse järjepidevuse huvides võtab komisjon selliste meetmete kavandamisel ja edaspidi rakendamisel arvesse asjaomast poliitilist käsitlusviisi.

4. Igakülgselt põhjendatud juhtudel, kui tungiv kiireloomulisus seda nõuab, näiteks kriisiolukorras, sealhulgas loodusõnnetuste või inimtegevusest tingitud õnnetuste korral, või kui demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi või põhivabadusi ähvardab vahetu oht, võib komisjon kooskõlas artikli 45 lõikes 4 osutatud menetlusega võtta vastu tegevuskavu ja meetmeid või kehtivate tegevuskavade ja meetmete muudatusi.

5. Meetmete tasandil tehakse asjakohane keskkonnaalane sõelumine, sealhulgas seoses kliimamuutuste ja bioloogilise mitmekesisuse alase mõjuga, kooskõlas kohaldatavate liidu seadusandlike aktidega, sealhulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2011/92/EL ( 1 ) ja nõukogu direktiiviga 85/337/EMÜ, ( 2 ) hõlmates asjakohasel juhul keskkonnamõju hindamist, sealhulgas mõju kliimamuutustele, ökosüsteemidele ja bioloogilisele mitmekesisusele, keskkonnatundlike meetmete, eelkõige uute suurte taristute puhul.

Muud kavandatud tegevuste ja meetmete eesmärkide ja summadega proportsionaalsed eelhindamised tehakse selleks, et teha kindlaks nende tegevuste ja meetmete võimalik mõju ja riskid seoses inimõigustega, juurdepääsuga loodusvaradele, näiteks maa, ning sotsiaalsete standarditega, sealhulgas mõjuhinnangute vormis selliste ulatuslike tegevuste ja meetmete puhul, millel on eeldatavasti märkimisväärne mõju kõnealustele valdkondadele.

Kui see on asjakohane, kasutatakse valdkondlike programmide rakendamisel keskkonnamõju strateegilist hindamist. Tagada tuleb huvitatud sidusrühmade kaasamine keskkonnamõju hindamistesse ja üldsuse juurdepääs nende tulemustele.

Artikkel 26

Koostöömeetodid

1. Nagu on ette nähtud finantsmääruses, täidab instrumendi raames eelarvet komisjon, kas otse ise, liidu delegatsioonide või rakendusametite kaudu või kaudselt nimetatud määruse artikli 62 lõike 1 punktis c loetletud üksuste kaudu.

2. Instrumendist võib rahalist abi anda ka panustena rahvusvahelistele, piirkondlikele või riiklikele fondidele, nt EIP, liikmesriikide, partnerriikide ja -piirkondade, rahvusvaheliste organisatsioonide või muude rahastajate loodud või hallatavatele fondidele.

3. Finantsmääruse artikli 62 lõike 1 punktis c loetletud üksused ja käesoleva määruse artikli 35 lõikes 4 osutatud abikõlblikud vastaspooled täidavad igal aastal finantsmääruse artikli 155 kohaseid aruandekohustusi. Kõnealuste üksuste aruandlusnõuded on sätestatud finantsraampartnerluse lepingus, rahalist toetust käsitlevas lepingus, eelarvelise tagatise lepingus või rahastamislepingus.

4. Instrumendist rahastatavaid meetmeid võib rakendada paralleelse või ühise kaasrahastamise teel.

5. Paralleelse kaasrahastamise korral jagatakse meede mitmeks selgelt eristatavaks osaks, millest igaüht rahastab erinev kaasrahastav partner selliselt, et rahastamise lõppkasutust on alati võimalik kindlaks teha ja rahastamise dubleerimist välditakse.

6. Ühise kaasrahastamise puhul jaotatakse meetme kogukulud kaasrahastavate partnerite vahel ning vahendid ühendatakse nii, et meetme konkreetsete tegevuste rahastamisallikat ei ole hiljem enam võimalik kindlaks teha.

7. Koostöö liidu ja tema partnerite vahel võib toimuda näiteks järgmises vormis: a) kolmepoolsed kokkulepped, mille kaudu liit koordineerib partnerriigile või -piirkonnale antavat abi rahastamist kolmandate riikidega; b) haldus- ja tehnilise koostöö meetmed ning suutlikkuse suurendamine, sealhulgas liikmesriikide ülemineku- või reformialaste rakendamiskogemuste jagamine, näiteks detsentraliseeritud koostöö partnerluste või mestimise kaudu, näiteks liikmesriigi ja partnerriigi või -piirkonna avaliku sektori asutuste, sealhulgas kohalike ametiasutuste, avalik-õiguslike asutuste või avalikke teenuseid osutavate eraõiguslike asutuste vahel, samuti liikmesriikide lähetatud avaliku sektori eksperte ning nende piirkondlikke ja kohalikke ametiasutusi kaasavad koostöömeetmed; c) toetus avaliku ja erasektori partnerluse loomiseks ja haldamiseks vajalike kulude rahastamiseks, sealhulgas nende sõltumatu hindamise ja seirega, mida võimaluse korral teevad kodanikuühiskonna organisatsioonid, seotud kulude katmine; d) valdkondlikku poliitikat toetavad programmid, millega liit toetab partnerriigi valdkondlikke programme; e) toetus kulude katmiseks seoses riikide osalemisega liidu programmides ja liidu asutuste ja organite rakendatavate meetmete jaoks, samuti toetus asutustele või isikutele, kellele on delegeeritud ELi lepingu V jaotise kohaste ühise välis- ja julgeolekupoliitika meetmete rakendamine.

Artikkel 27

Liidu rahastamise vormid

1. Liidu rahastamine võib toimuda finantsmäärusega ettenähtud rahastamisliikide kaudu, milleks on eelkõige a) toetused; b) teenuste, asjade või ehitustööde hankelepingud; c) eelarvetoetus; d) maksed komisjoni poolt kooskõlas finantsmääruse artikliga 234 asutatud usaldusfondidesse; e) rahastamisvahendid; f) eelarvelised tagatised; g) segarahastamistoimingud; h) võlakergendus rahvusvaheliselt kokku lepitud võlakergendusprogrammi raames; i) finantsabi; j) tasustatud väliseksperdid.

2. Kui komisjon töötab koos partnerriikide sidusrühmadega, näiteks kodanikuühiskonna organisatsioonide ja kohalike ametiasutustega, võtab ta rahastamise viisi, osaluse liigi, toetuse andmise korra ja toetuste haldamise sätete kindlaksmääramisel arvesse nende sidusrühmade eripära, sealhulgas nende vajadusi ja asjasse puutuvat konteksti, eesmärgiga jõuda võimalikult paljude selliste sidusrühmadeni ja reageerida nende vajadustele kõige paremini. Julgustatakse kasutama finantsmääruse kohast erikorda, nt partnerluslepinguid, kolmandatele isikutele rahalise toetuse andmise lubamist, otselepinguid või piiratud rahastamiskõlblikkusega konkursikutseid või kindlasummalisi makseid, ühikuhindu ja ühtse määra alusel rahastamist, samuti kuludega sidumata makseid, millele on osutatud finantsmääruse artikli 125 lõikes 1.

3. Lisaks finantsmääruse artiklis 195 osutatud juhtudele võib kasutada otselepingute sõlmimise menetlust järgmistel juhtudel: a) madala maksumusega toetused inimõiguste kaitsjatele kiireloomuliste kaitsemeetmete ja vajaduste rahastamiseks, sealhulgas ohus olevate inimõiguste kaitsjate kaitsmiseks mõeldud mehhanismide kaudu, samuti vahendajatele ja muudele kodanikuühiskonna osalejatele, kes osalevad kriisi ja relvastatud konflikti käsitlevas dialoogis, konflikti lahendamises, lepitustegevuses ja rahuloomes, asjakohasel juhul ilma kaasrahastamise vajaduseta; b) toetused, mida asjakohasel juhul antakse ilma kaasrahastamiseta, meetmete rahastamiseks kõige raskemates tingimustes juhtudel, mil konkursikutse avaldamine oleks asjakohatu, sealhulgas olukorras, kui on tõsiseid puudujääke põhivabaduste vallas, sealhulgas inimõiguste rikkumine, kui ähvardatakse demokraatlikke institutsioone, kui laieneb kriis või relvastatud konflikt, kui inimeste turvalisus on enim ohus, või kui inimõigusorganisatsioonid ja inimõiguste kaitsjad, vahendajad ja muud kodanikuühiskonna osalejad, kes osalevad kriisi ja relvastatud konflikti käsitlevas dialoogis, lepitustegevuses ja rahuloomes, tegutsevad kõige raskemates tingimustes; niisugused toetused ei ole suuremad kui 1 000 000 eurot ja nende kestus ei tohi ületada 18 kuud, mida võib pikendada veel 12 kuu võrra juhul, kui nende rakendamisel esineb objektiivseid ja ettenägematuid takistusi; c) toetused ÜRO inimõiguste ülemvoliniku büroole ja Euroopa ülikoolidevahelisele inimõiguste ja demokratiseerimise edendamise keskusele (Global Campus of Human Rights), mis pakub Euroopa inimõiguste ja demokratiseerimise valdkonna magistriprogrammi ja sellega seotud võrgustikule, kuhu kuuluvad ülikoolid pakuvad kraadiõpet inimõiguste valdkonnas, sealhulgas stipendiume kolmandate riikide üliõpilastele ja inimõiguste kaitsjatele; d) madala maksumusega toetused kodanikuühiskonna organisatsioonidele, kasutades võimalikult suures ulatuses lihtsustatud rahastamisvorme kooskõlas finantsmääruse artikliga 125. Eelarvetoetus, sealhulgas sektori reformi tulemuslikkuse lepingute kaudu, põhineb riigi isevastutusel, vastastikusel aruandluskohustusel ja partnerriikide pühendumusel, võttes arvesse nende varasemaid tulemusi ja edusamme universaalsete väärtuste, demokraatia, inimõiguste ja õigusriigi osas, ning mille eesmärk on tugevdada liidu ja partnerriikide vahelisi partnerlusi. See hõlmab tugevdatud poliitilist dialoogi, suutlikkuse suurendamist ja paremat valitsemist, täiendades partnerite jõupingutusi koguda rohkem vahendeid ja neid paremini kulutada, et toetada kestlikku, kaasavat majanduskasvu ja inimväärset töökohtade loomist, sealhulgas noorte jaoks, vaesuse kaotamist, ebavõrdsuse vähendamist ning demokraatia ja rahumeelsete ühiskondade ülesehitamist ja tugevdamist. Eelarvetoetus aitab kaasa ka soolise võrdõiguslikkuse tagamisele. Iga otsus anda eelarvetoetust peab põhinema liidu kokkulepitud eelarvetoetuse poliitikal, selgetel rahastamiskõlblikkuse kriteeriumidel ning ohtude ja kasu hoolikal hindamisel.

4. Eelarvetoetus peab olema diferentseeritud selliselt, et see vastaks paremini partnerriigi poliitilistele, majanduslikele, sotsiaalsetele ja keskkonnatingimustele, võttes arvesse ebakindlaid olukordi.

Finantsmääruse artikli 236 kohase eelarvetoetuse andmisel määrab komisjon selgelt kindlaks eelarvetoetuse tingimuslikkuse kriteeriumid ja jälgib nendele vastavust, sealhulgas reformide ja läbipaistvusega tehtud edusamme, ning toetab parlamentaarse kontrolli arendamist, riiklikku auditivõimekust ning suuremat läbipaistvust ja üldsuse paremat teabele juurdepääsu.

5. Eelarvetoetuse väljamaksmisel lähtutakse näitajatest, millega tõendatakse edusamme asjaomase partnerriigiga kokkulepitud eesmärkide saavutamisel.

6. Kooskõlas finantsmääruse artikli 193 lõike 2 teise lõigu punktiga a võib rahastamisotsuses täpsustatud igakülgselt põhjendatud juhtudel instrumendist toetatavaid meetmeid ja nende aluseks olevaid 2021. aastal tekkinud kulusid käsitada rahastamiskõlblikena alates 1. jaanuarist 2021, isegi kui neid meetmeid rakendati ja need kulud tekkisid enne toetustaotluse esitamist.

7. Instrumendi kohaseid rahastamisvahendeid, eelarvelisi tagatisi ja segarahastamistoiminguid rakendatakse kooskõlas finantsmääruse artikli 209 lõikes 1 sätestatud põhimõtetega ning võimaluse korral EIP, mitmepoolse Euroopa finantseerimisasutuse, näiteks Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga, või kahepoolse Euroopa finantseerimisasutuse, näiteks arengupankade juhtimisel, ühendades sellise toetuse võimaluse korral nii liikmesriikide kui ka kolmandate isikute antava täiendava muus vormis toetusega.

Instrumendi raames võivad rahastamisvahenditesse osamakseid teha nii liikmesriigid kui ka finantsmääruse artikli 62 lõike 1 punktis c osutatud üksused.

8. Lõikes 7 osutatud rahastamisvahendeid võib rakendamise ja aruandluse eesmärgil rahastuteks rühmitada.

9. Liidu rahastamine ei tekita erimakse, tollimakse ega muid lõive ega too kaasa nende kogumist.

10. Partnerriikide kehtestatud maksud, tollimaksud ja muud lõivud võivad olla instrumendi raames rahastamiskõlblikud.

Artikkel 28

Abikõlblikud isikud ja üksused

1. Geograafiliste programmide ning kodanikuühiskonna organisatsioonide teemaprogrammi ja üleilmsete probleemide teemaprogrammi raames rahastatavate meetmete puhul võivad hanke-, toetuse ja auhinna andmise menetlustes osaleda rahvusvahelised organisatsioonid ja kõik õigussubjektid, sealhulgas kodanikuühiskonna organisatsioonid, ning juriidilised isikud, kelle tegelik asukoht on järgmistes riikides: a) liikmesriigid, IPA III määruse asjaomases lisas loetletud abisaajad ning Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalised; b) naabruspiirkonna partnerriigid ja Venemaa Föderatsioon, kui asjaomane menetlus toimub I lisas osutatud programmide raames ja ta osaleb neis; c) OECD arenguabi komitee avaldatud ametliku arenguabi saajate nimekirjas olevad arenguriigid ja territooriumid, mis ei kuulu G20 riikide hulka; d) ametliku arenguabi saajate nimekirjas olevad arengriigid, mis kuuluvad G20 riikide hulka, ning muud riigid ja territooriumid, kui asjaomane menetlus, milles ta osaleb, toimub instrumendist liidu rahastatava meetme kontekstis; e) riigid, mille puhul komisjon on kehtestanud vastastikuse juurdepääsu välisrahastamisele; juurdepääsu võib vähemalt ühe aasta pikkuseks piiratud ajaks anda juhul, kui riik tagab võrdsetel tingimustel abikõlblikkuse liidust pärit üksustele ja instrumendi raames abikõlblike riikide üksustele; komisjon teeb otsuse vastastikuse juurdepääsu ja selle kestuse kohta, olles eelnevalt pidanud nõu asjaomase abisaajariigi või asjaomaste abisaajariikidega; f) OECD liikmesriigid lepingute puhul, mida rakendatakse ametliku arenguabi saajate nimekirjas olevas vähim arenenud riigis või suure võlakoormaga vaeses riigis.

2. Ilma et see piiraks meetme laadist ja eesmärkidest tulenevate piirangute kohaldamist, on inimõiguste ja demokraatia teemaprogrammi ning rahu, stabiilsuse ja konfliktide ennetamise teemaprogrammi raames rahastatavate meetmete hanke-, toetuse ja auhinna andmise menetlustes ning kiirreageerimismeetmetes osalemine piiranguteta avatud.

3. Kõik instrumendist rahastatavad tarned ja materjalid võivad pärineda mis tahes riigist.

4. Käesolevas artiklis sätestatud abikõlblikkuse norme ei kohaldata ja need ei tekita kodakondsusega seotud piiranguid füüsiliste isikute suhtes, kes töötavad abikõlbliku töövõtja või, kui see on asjakohane, alltöövõtja juures või on sõlminud temaga muu seadusliku lepingu.

5. Üksuse poolt ühiselt kaasrahastavate või kooskõlas finantsmääruse artikli 62 lõike 1 punkti c alapunktides ii–viii loetletud üksustega eelarve otsese või kaudse täitmisega rakendatavate meetmete puhul kohaldatakse ka nende üksuste suhtes abikõlblikkuse norme.

6. Kui rahastajad pakuvad rahastamist komisjoni loodud usaldusfondile või sihtotstarbelise välistulu kaudu, kohaldatakse abikõlblikkuse norme, mis on sätestatud usaldusfondi asutamisaktis või sihtotstarbelise välistulu puhul rahastajaga sõlmitud lepingus.

7. Kui meedet rahastatakse instrumendist ja mõnest muust liidu programmist, loetakse abikõlblikeks kõik nimetatud liidu programmide alusel abikõlblikud üksused.

8. Mitme riigi meetmete puhul võib abikõlblikuks lugeda õigussubjekte, kes on meetmega hõlmatud riikide ja territooriumide kodanikud ning juriidiliste isikute puhul neid, kellel on seal tegelik asukoht.

9. Käesolevas artiklis sätestatud abikõlblikkuse norme võib piirata taotlejate kodakondsuse, geograafilise asukoha või liigi alusel, kui piirang on vajalik meetme spetsiifilise laadi ja eesmärgi tõttu ning kui see on vajalik meetme tulemuslikuks rakendamiseks.

10. Mitteabikõlblikest riikidest pärit pakkujaid, taotlejaid ja kandidaate võib käsitada abikõlblikena hädaolukorras või juhul, kui teenused ei ole asjaomaste riikide või territooriumide turul kättesaadavad, või muudel põhjendatud juhtudel, kui abikõlblikkuse normide kohaldamine muudaks meetme elluviimise võimatuks või ülemäära raskeks.

11. Kui finantsmäärus näeb ette lepingu sõlmimise ühe pakkumuse alusel, tuleks kohalike võimete, turgude ja ostude edendamiseks eelistada kohalikke ja piirkondlikke töövõtjaid. Muudel juhtudel edendatakse kohalike ja piirkondlike töövõtjate osalemist kooskõlas nimetatud määruse asjaomaste sätetega. Edendatakse kestlikkuse ja hoolsuskohustuse kriteeriume.

12. Inimõiguste ja demokraatia teemaprogrammi raames on artikli 2 esimese lõigu punktis 6 esitatud õigussubjekti määratlusega hõlmamata üksus abikõlblik, kui see on vajalik kõnealuse programmiga kavandatavateks sekkumisteks.

Artikkel 29

Välja jäetud tegevused

Instrumendi raames liidu rahastamisega ei toetata tegevusi või meetmeid, mis

a) võivad kaasa tuua inimõiguste rikkumise partnerriikides;

b) ei ole kooskõlas abisaajariigi riiklikult kindlaksmääratud panusega, mis on kindlaks määratud Pariisi kokkuleppes, või mis edendavad investeeringuid fossiilkütustesse või mis keskkonnaalase sõelumise või mõjuhindamise kohaselt avaldavad kahjulikku mõju keskkonnale või kliimale, kui sellised tegevused või meetmeid ei ole rangelt vajalikud instrumendi eesmärkide saavutamiseks või nendega ei kaasne asjakohased meetmed nimetatud mõju vältimiseks, ennetamiseks või vähendamiseks ja võimaluse korral tasakaalustamiseks, sealhulgas toetus keskkonnale kahjulike fossiilkütuste toetuste järkjärguliseks kaotamiseks.

Artikkel 30

Ülekandmised, iga-aastased osamaksed, kulukohustuste assigneeringud, tagasimaksed ning rahastamisvahendite ja eelarveliste tagatiste raames tekkinud tulud

1. Lisaks finantsmääruse artikli 12 lõikele 4 kantakse instrumendi kasutamata kulukohustuste ja maksete assigneeringud automaatselt üle ning neid võib kulukohustustega vastavalt siduda ja kasutada kuni järgmise eelarveaasta 31. detsembrini. Üle kantud eraldist kasutatakse alates järgmisest eelarveaastast.

Komisjon teavitab Euroopa Parlamenti ja nõukogu üle kantud kulukohustuste assigneeringutest kooskõlas finantsmääruse artikli 12 lõikega 6.

2. Lisaks finantsmääruse artiklis 15 assigneeringute uuesti kättesaadavaks tegemise kohta sätestatud reeglid tehakse uuesti kättesaadavaks kulukohustuste assigneeringud, mis vastavad nende kulukohustuste summale, mis vabastati instrumendi raames rakendatava meetme täieliku või osalise rakendamata jätmise tõttu, ja neid kasutatakse esialgsel eelarvereal mujal.

3. Pikemalt kui ühe eelarveaasta vältel toimuvate tegevustega kaasnevad eelarvelised kulukohustused võib jagada iga-aastasteks osamakseteks mitmele aastale, kooskõlas finantsmääruse artikli 112 lõikega 2.

Finantsmääruse artikli 114 lõike 2 kolmandat lõiku ei kohaldata käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud mitmeaastaste meetmete suhtes. Komisjon vabastab automaatselt kõik meetme kulukohustuste osad, mida ei ole selle eelarvelise kulukohustuse viienda aasta 31. detsembriks kasutatud eelrahastamiseks või vahemaksete tegemiseks või mille kohta ei ole esitatud tõendatud kuluaruannet ega maksetaotlust.

Käesoleva artikli lõiget 2 kohaldatakse ka iga-aastaste osamaksete suhtes.

4. Erandina finantsmääruse artikli 209 lõikest 3 kantakse tagasimaksed ning rahastamisvahendi ja eelarveliste tagatiste raames tekkinud tulud pärast halduskulude ja -tasude mahaarvamist sihtotstarbelise sisetuluna nende esialgsele eelarvereale. Komisjon analüüsib iga viie aasta tagant olemasolevate rahastamisvahendite panust liidu eesmärkide saavutamisse ja nende rahastamisvahendite tõhusust.







IV peatükk

EFSD+, välistegevuse tagatis, eelarvelised tagatised ja finantsabi kolmandatele riikidele

Artikkel 31

Kohaldamisala ja rahastamine

1. Artikli 6 lõike 2 punktis a nimetatud rahastamispaketist kaetakse EFSD+ ja välistegevuse tagatis.

2. EFSD+ kujutab endast rahastamissuutlikkust pakkuvat ühtset rahastamispaketti käesoleva määruse artikli 27 lõikes 1 sätestatud toetuste, tehnilise abi, rahastamisvahendite, eelarveliste tagatiste ja segarahastamistoimingute vormis, ning selle eesmärk on toetada investeerimist ja suurendada juurdepääsu rahastamisele, aidates seeläbi kaasa käesoleva määruse artiklites 3 ja 8 sätestatud eesmärkide ja üldpõhimõtete ja asjakohasel juhul IPA III määruse eesmärkide saavutamisele, maksimeerides samal ajal täiendavust ja arengu mõju ning pakkudes innovaatilisi tooteid, teiste seas VKEdele.

Eeskätt soodustatakse EFSD+ kaudu kestlikku ja kaasavat majanduslikku, keskkonna ja sotsiaalset arengut, üleminekut kestlikule lisaväärtusega majandusele ja stabiilset investeerimiskeskkonda. Sellega edendatakse samuti sotsiaal-majanduslikku ja keskkonnaalast vastupanuvõimet partnerriikides, keskendudes eelkõige vaesuse kaotamisele. EFSD+ kaudu aidatakse seeläbi kaasa sotsiaal-majandusliku ebavõrdsuse vähendamisele, kestlikule ja kaasavale majanduskasvule, kliimamuutustega kohanemisele ja nende leevendamisele, keskkonnakaitsele ja -juhtimisele, inimväärsete töökohtade loomisele ILO põhiliste tööstandardite alusel, majanduslikele võimalustele, oskustele ja ettevõtlusele, sotsiaal-majanduslikele sektoritele, sealhulgas sotsiaalsetele ettevõtetele ja kooperatiividele, VKEdele, kestlikule ühenduvusele, vähekaitstud rühmade toetamisele, inimõiguste, soolise võrdõiguslikkuse ning naiste ja noorte mõjuvõimu suurendamise edendamisele ning ebaseadusliku rände sotsiaal-majanduslike algpõhjuste ja sundrände algpõhjuste käsitlemisele kooskõlas V lisas esitatud prioriteetsete valdkondade ning asjakohaste esialgsete programmitöö dokumentidega.

Eritähelepanu pööratakse riikidele, kus on ebakindel olukord või konflikt, vähim arenenud riikidele ja suure võlakoormusega vaestele riikidele, sealhulgas andes toetust institutsioonide suutlikkuse suurendamiseks, majanduse juhtimiseks ja tehniliseks abiks.

3. Välistegevuse tagatisega toetatakse EFSD+ toiminguid, mis on kaetud käesoleva määruse artiklite 32–39 kohaste eelarveliste tagatistega. Välistegevuse tagatisega toetatakse ka makromajanduslikku finantsabi ja kolmandatele riikidele antavaid laene, millele on osutatud määruse (Euratom) 2021/948 artikli 10 lõikes 2.

4. Välistegevuse tagatise raames võib liit tagada ajavahemikus 1. jaanuarist 2021 kuni 31. detsembrini 2027 allakirjutatud tagatislepingute kohaste toimingute jaoks kuni 53 449 000 000 eurot.

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 44 vastu delegeeritud õigusakte, et välistegevuse tagatise maksimumsummat kuni 20 % muuta.

5. Eraldiste määr on olenevalt meetme liigist 9–50 %.

Liidu eelarvest võib eraldada välistegevuse tagatisele maksimaalselt 10 000 000 000 eurot. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 44 vastu delegeeritud õigusakte selle maksimumsumma muutmiseks, et tagada, et eraldatud summa kajastab välistegevuse tagatise summat ja eraldiste määrasid, võttes arvesse tagatud toimingute laadi.

Välistegevuse tagatisega on eraldiste määr 9 % nii liidu makromajandusliku finantsabi kui ka laenutehingutega seotud riigiriskide puhul.

Eraldiste määrad vaadatakse läbi vähemalt iga kolme aasta järel alates käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäevast, mis on sätestatud artiklis 51. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 44 vastu delegeeritud õigusakte eraldiste määrade muutmiseks.

6. Välistegevuse tagatist käsitletakse finantsmääruse artikliga 212 loodud ühises eraldisfondis üheainsa tagatisena.

7. EFSD+ ja välistegevuse tagatise kaudu võib toetada rahastamis- ja investeerimistoiminguid artikli 4 lõikes 2 osutatud geograafiliste piirkondade partnerriikides. Välistegevuse tagatise eraldisi rahastatakse artikli 6 lõike 2 punktiga a loodud asjakohaste geograafiliste programmide eelarvest ning need kantakse ühisesse eraldisfondi. EFSD+ ja välistegevuse tagatise eraldiste kaudu võib toetada ka IPA III määruse asjaomases lisas loetletud abisaajatega seotud toiminguid. Selliste toimingute rahastamine EFSD+ kaudu ja välistegevuse tagatise eraldiste rahastamine toimub IPA III määruse alusel. Välistegevuse tagatise eraldisi määruse (Euratom) 2021/948 artikli 10 lõikes 2 osutatud kolmandatele riikidele antavateks laenudeks rahastatakse nimetatud määruse alusel.

8. Finantsmääruse artikli 211 lõikes 2 osutatud eraldised moodustatakse liidu kohustuste kogusumma alusel vastavalt käesolevas määruses lubatule. Aasta jooksul vajaminevad eraldised võib moodustada kuni seitsme aasta jooksul. Määruse (EL) 2017/1601 kohaselt lubatud tagatiste ning selliste tagatiste, finantsabi ja kolmandatele riikidele antavate Euratomi laenude puhul, mis on lubatud alusaktidega, milles sätestatud rahastamist reguleeritakse määrusega (EÜ, Euratom) nr 480/2009, jätkatakse asjaomaste määruste sätete järgimist.

9. Määrusega (EL) 2017/1601 loodud EFSD tagatisfondi ning määrusega (EÜ, Euratom) nr 480/2009 loodud välistegevuse tagatisfondi netovara kantakse 31. juuli 2021. aasta seisuga üle ühisesse eraldisfondi, et määrata eraldised määruse (EL) 2017/1601 kohaselt lubatud eelarveliste tagatiste jaoks ning tagatisteks, finantsabiks ja kolmandatele riikidele antavateks Euratomi laenudeks, mis on lubatud alusaktidega, milles sätestatud rahastamist reguleeritakse määrusega (EÜ, Euratom) nr 480/2009.

Artikkel 32

EFSD+ struktuur

1. EFSD+ koosneb piirkondlikest investeerimisplatvormidest, mis asuvad käesoleva määruse artiklis 4 lõikes 2 ja IPA III määruses sätestatud piirkondades ning on loodud liidu olemasolevate välistegevuse segarahastute töömeetodite, menetluste ja struktuuride alusel ning mis võivad EFSD+ raames ühendada oma segarahastamistoimingud ja välistegevuse tagatisega kaetud toimingud.

2. Komisjon tagab EFSD+ juhtimise.

Artikkel 33

EFSD+ strateegianõukogu

1. Komisjonile annab EFSD+ juhtimise tagamisel nõu strateegianõukogu (edaspidi „EFSD+ strateegianõukogu“), välja arvatud toimingute puhul, mis hõlmavad IPA III määruse asjaomases lisas loetletud Lääne-Balkani abisaajaid, millel on oma eraldi strateegianõukogu.

2. EFSD+ strateegianõukogu annab komisjonile EFSD+ raames nõu välistegevuse tagatise investeeringute strateegiliste suuniste ja prioriteetide, sealhulgas ka artiklis 36 osutatud investeerimissuundade kohta ning aitab viia need kooskõlla liidu välistegevuse, arengupoliitika ja Euroopa naabruspoliitika juhtpõhimõtete ja eesmärkidega ning artiklis 3 sätestatud eesmärkide ning artiklis 31 sätestatud EFSD+ eesmärgiga. EFSD+ strateegianõukogu toetab komisjoni ka üldiste investeerimiseesmärkide kindlaksmääramisel seoses välistegevuse tagatise kasutamisega EFSD+ toimingute toetamiseks ning investeerimissuundade asjakohase ja mitmekesise geograafilise ja temaatilise kaetuse seirel.

3. EFSD+ strateegianõukogu toetab üldist koordineerimist, täiendavust ja sidusust piirkondlike investeerimisplatvormide vahel, välisinvesteeringute kava kolme samba vahel, välisinvesteeringute kava ja muude jõupingutuste vahel, mida liit teeb rändeküsimustes ja tegevuskava 2030 rakendamisel, sealhulgas kliimamuutuste vastases võitluses, samuti liidu välistegevuse programmide ja rahastutega.

4. EFSD+ strateegianõukokku kuuluvad komisjoni, liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja, kõigi liikmesriikide ja EIP esindajad. Euroopa Parlamendil on vaatleja staatus. Asjakohasel juhul võib vaatleja staatuse anda rahastajatele, abikõlblikele vastaspooltele, partnerriikidele, asjaomastele piirkondlikele organisatsioonidele ja muudele sidusrühmadele. Enne uue vaatleja lisamist konsulteeritakse EFSD+ strateegianõukoguga. EFSD+ strateegianõukogu kaaseesistujateks on komisjon ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja.

5. EFSD+ strateegianõukogu kohtub vähemalt kaks korda aastas ja võtab võimaluse korral arvamusi vastu konsensuse alusel. Lisakoosolekuid võib korraldada igal ajal eesistuja algatusel või ühe kolmandiku strateegianõukogu liikmete taotlusel. Kui konsensust ei saavutata, kohaldatakse hääleõigust, milles lepiti kokku EFSD+ strateegianõukogu esimesel koosolekul ja mis on kindlaks määratud nimetatud nõukogu töökorras. Töökorras määratakse kindlaks vaatlejate rolli reguleeriv raamistik. EFSD+ strateegianõukogu koosolekute päevakorrad ja protokollid avalikustatakse pärast nende vastuvõtmist.

6. Komisjon esitab EFSD+ strateegianõukogule igal aastal aruande EFSD+ rakendamisel tehtud edusammude kohta. Lääne-Balkanit käsitlev strateegianõukogu esitab eespool nimetatud aruandluse täiendamiseks kokkuvõtte kõnealuses piirkonnas tagatisvahendi rakendamisel tehtud edusammude kohta. Strateegianõukogu vaatab läbi artikli 42 lõikes 5 osutatud hindamisaruanded ning võtab neid arvesse.

EFSD+ strateegianõukogu korraldab asjaomaste sidusrühmadega EFSD+ strateegilise suunitluse ja rakendamise teemal korrapäraselt konsultatsioone.

7. EFSD+ strateegianõukogu ja Lääne-Balkanit käsitleva strateegianõukogu olemasolu ei mõjuta vajadust üheainsa ühtse EFSD+ riskijuhtimise raamistiku järele.

8. EFSD+ tagatiste riskijuhtimise funktsiooni puhul võetakse arvesse instrumendi eesmärke ja põhimõtteid. EFSD+ kohaseid riskihindamis- ja tasustamismeetodeid kohaldatakse järjepidevalt kõigi investeerimissuundade, sealhulgas artiklis 36 osutatud investeerimissuundade suhtes. Komisjon loob tehnilise riski hindamise rühma. Komisjon tagab tehnilise riski hindamise rühma sõltumatu, erapooletu ja kaasava hea kvaliteediga funktsiooni täitmise. Komisjon tagab ka teabe ja analüüsi õigeaegse, läbipaistva ja kaasava jagamise kõigi liikmesriikidega, võttes igakülgselt arvesse konfidentsiaalsust. Tehnilise riski hindamise rühma koosseis, töökord ja töömeetodid on kaasavad, avatud EIP ekspertidele, teistele abikõlblikele vastaspooltele ja huvitatud liikmesriikidele ning need esitatakse EFSD+ strateegianõukogule. Komisjon teeb Euroopa Parlamendile ja nõukogule teatavaks tehnilise riski hindamise rühma koosseisu, pädevuse ja töökorra ning tagab selle liikmete erapooletuse ja huvide konflikti puudumise.

9. EFSD+ kohaldamisperioodil võtab EFSD+ strateegianõukogu esimesel võimalusel vastu ja avaldab suunised, milles määratakse kindlaks see, kuidas tagatakse EFSD+ toimingute vastavus artiklites 31 ja 35 sätestatud otstarbele, eesmärkidele ja rahastamiskõlblikkuse kriteeriumidele.

Artikkel 34

Piirkondlikud tegevjuhatused

Võttes arvesse asjaomase strateegianõukogu nõuandeid ja asjaomaseid riskihindamisi, toetavad piirkondlike investeerimisplatvormide tegevjuhatused komisjoni rakendamistasandil piirkondlike ja valdkondlike investeerimiseesmärkide ning piirkondlike, valdkondlike ja temaatiliste investeerimissuundade kindlaksmääramisel ning koostavad arvamusi segarahastamistoimingute ja EFSD+ kavandatud investeerimisprogrammide toiminguid katva välistegevuse tagatise kasutamise kohta.

Artikkel 35

EFSD+ kohase välistegevuse tagatise toimingute rahastamiskõlblikkus ja vastaspoolte abikõlblikkus ning valimine

1. Välistegevuse tagatise kaudu abi saamiseks rahastamiskõlblikud rahastamis- ja investeerimistoimingud peavad olema kooskõlas ja ühtlustatud liidu poliitikaga, asjaomaste programmitöö dokumentidega ning partnerriikide strateegiate ja poliitikaga. Eelkõige toetatakse nendega instrumendi ning asjakohasel juhul IPA III määruse eesmärke, üldpõhimõtteid ja poliitikaraamistikku, võttes igakülgselt arvesse käesoleva määruse V lisas sätestatud prioriteetseid valdkondi.

2. Välistegevuse tagatisega toetatakse rahastamis- ja investeerimistoiminguid, mis vastavad finantsmääruse artikli 209 lõike 2 punktides a–e sätestatud tingimustele, eelkõige seoses vajadusega saavutada täiendavus, sealhulgas käsitledes turutõrkeid või ebaoptimaalseid investeerimisolukordi, ühitada abikõlblike vastaspoolte huvid vältides konkurentsi moonutamist, ning asjakohasel juhul maksimeerida erainvesteeringuid, ning mis: a) läbivad kooskõlas finantsmääruse artikliga 34 eelhindamised, mis on proportsionaalsed kavandatud toimingute eesmärkide ja summadega, et teha kindlaks nende toimingute võimalik mõju ja riskid seoses inimõiguste, keskkonna-, töö- ja sotsiaalsete standarditega, sealhulgas mõjuhinnangute vormis selliste suurte programmide puhul, millel on eeldatavasti märkimisväärne mõju kõnealustele valdkondadele, kooskõlas käesoleva määruse artikli 31 lõikes 2 sätestatud EFSD+ eesmärgiga, ning võttes maaga seotud investeeringute puhul igakülgselt arvesse mõjutatud kogukondade vabatahtliku ja eelnevalt teatatud nõusoleku põhimõtet; b) tagavad täiendavuse välisinvesteeringute kava eri sammaste vahel ja muude algatustega; c) on majanduslikult ja rahaliselt teostatavad, võtavad igakülgselt arvesse, et projekti võivad toetada ja kaasrahastada ka era- ja avaliku sektori partnerid, arvestades samal ajal toimingu konkreetset keskkonda ja nende riikide suutlikkust, kus on ebakindel olukord või konflikt või kes on vähim arenenud riigid, väikesed arenevad saareriigid ja merepiirita arenguriigid, või suure võlakoormusega vaesed riigid, kellel võib olla õigus soodsamate tingimuste kohaldamisele; d) on tehniliselt teostatavad ning keskkonna ja sotsiaalvaldkonna seisukohast kestlikud ja maksimeerivad arengumõju; e) ei moonuta partnerriikide ja -piirkondade turge ega konkureeri ebaõiglaselt kohalike osalejatega; f) rakendatakse kooskõlas artiklis 7 osutatud poliitikaraamistikuga, kohaldatavate keskkonna-, sotsiaal- ja tööõiguse alaste kohustuste ja standarditega ning rahvusvaheliselt kokkulepitud investeerimissuuniseid, -põhimõtteid ja -konventsioone, eeskätt neid, mille on vastu võtnud ÜRO ja OECD, järgides täielikult rahvusvahelist inimõigustealast õigust ning kooskõlas artiklites 3 ja 8 sätestatud eesmärkide ja üldpõhimõtetega.

3. Välistegevuse tagatisega kaetakse järgmiste vahendite riske: a) laenud, sealhulgas laenud kohalikus vääringus; b) tagatised; c) edasitagatised; d) kapitalituru instrumendid; e) muud rahastamisvormid ja krediidikvaliteedi parandamise instrumendid, kindlustus ning omakapitali- või kvaasiomakapitali osalused.

4. Välistegevuse tagatist on õigus saada finantsmääruse artikli 208 lõikes 4 nimetatud abikõlblikel vastaspooltel, sealhulgas partnerriikidest ja kolmandatest riikidest pärit vastaspooltel, kes annavad oma panuse välistegevuse tagatisse, mille komisjon peab kooskõlas käesoleva määruse artikliga 37 heaks kiitma. Lisaks ja erandina finantsmääruse artikli 62 lõike 1 punktist c on tagatist õigus saada liikmesriigi, partnerriigi või kolmanda riigi eraõiguslikel asutustel, kes on käesoleva määruse artikli 37 kohaselt välistegevuse tagatisse panustanud ja suudavad oma finantssuutlikkust piisavalt tõendada.

5. Abikõlblikud vastaspooled järgivad finantsmääruse artikli 62 lõike 1 punktis c sätestatud õigusnorme ja tingimusi. Käesoleva määruse artikli 37 kohaselt välistegevuse tagatisse panustanud liikmesriigi, partnerriigi või kolmanda riigi eraõiguslike asutuste puhul eelistatakse asutusi, kes avalikustavad keskkonnaalaseid, sotsiaalseid, maksualaseid ja äriühingu üldjuhtimise kriteeriume käsitleva teabe.

Komisjon tagab abikõlblikele vastaspooltele, sealhulgas väikestele ja keskmise suurusega vastaspooltele kättesaadavate vahendite tulemusliku, tõhusa ja õiglase kasutamise, edendades samas abikõlblike vastaspoolte vahelist koostööd ning võttes igakülgselt arvesse nende suutlikkust, lisaväärtust ja kogemusi.

Komisjon tagab kõigi abikõlblike vastaspoolte õiglase kohtlemise kooskõlas artikli 27 lõikega 7 ning huvide konflikti ärahoidmise EFSD+ rakendamisperioodil. Vastastikuse täiendavuse tagamiseks võib komisjon paluda abikõlblikelt vastaspooltelt asjakohast teavet nende muude kui EFSD+iga seotud toimingute kohta.

6. Finantsmääruse artikli 219 lõikes 4 sätestatud tingimust tehingus rahaliselt oma vahenditega osalemise kohta kohaldatakse iga abikõlbliku vastaspoole suhtes, kellele on instrumendi raames portfellipõhiselt antud eelarveline tagatis.

7. Komisjon valib abikõlblikud vastaspooled välja kooskõlas finantsmääruse artikliga 154, võttes igakülgselt arvesse järgmist: a) strateegianõukogu ja piirkondlike tegevjuhatuste nõuanded; b) investeerimissuuna eesmärgid; c) abikõlbliku vastaspoole kogemused ja riskijuhtimissuutlikkus; d) omavahendite ja täiendavate vahendite ning erasektori kaasrahastamise summa, mille abikõlblik vastaspool on valmis investeerimissuuna raames kasutusele võtma, võttes igakülgselt arvesse investeeringu suurust; e) abikõlblike vastaspoolte valdkondlik või geograafiline oskusteave; f) kasu, mida toob abikõlblike vastaspoolte vahelise koostöö edendamine.

8. Tuginedes mitmeaastastele sihtprogrammidele ning EFSD+ strateegianõukogu ja Lääne-Balkanit käsitleva strateegianõukogu esitatud nõuannetele, kehtestab komisjon pärast piirkondlike tegevjuhatustega konsulteerimist ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu teavitamist instrumendist rahastatavatele piirkondadele või konkreetsetele partnerriikidele või mõlemale, konkreetsetele valdkondadele või konkreetsetele projektidele või konkreetsetele lõplike abisaajate kategooriatele või mõlemale teatava piirmäärani välistegevuse tagatisest toetatavad investeerimissuunad. Komisjon annab Euroopa Parlamendile ja nõukogule teada, kuivõrd investeerimissuunad vastavad käesolevale artiklile ja millised on nende üksikasjalikud rahastamisprioriteedid. Taotlused investeerimissuundade raames toetuse saamiseks esitatakse komisjonile.

Investeerimissuundade valik peab olema igakülgselt põhjendatud turutõrgete või mitteoptimaalsete investeerimisolukordade analüüsiga ning käesoleva määruse ja asjakohasel juhul IPA III määruse prioriteetide järgimise hindamisega. Komisjon analüüsib seda koostöös potentsiaalselt abikõlblike vastaspoolte ja sidusrühmadega.

Abikõlblikud vastaspooled võivad anda lõikes 3 osutatud vahendeid investeerimissuuna raames või abikõlbliku vastaspoole elluviidava üksikprojekti vahendeid. Kõnealuseid vahendeid võib anda partnerriikidele, sealhulgas riikidele, kus on ebakindel olukord või konflikt, või riikidele, kus on riigi ülesehitamise ja konfliktijärgse taastumise probleeme, ning kõnealuste partnerriikide institutsioonidele, sealhulgas nende riigipankadele ja kohalikele erasektori pankadele ja finantseerimisasutustele ning kõnealuste partnerriikide erasektori üksustele, sealhulgas VKEdele. Kõnealuseid vahendeid ei kohaldata sõjaväe- või riikliku julgeoleku sektori kontrollitavatele äriühingutele, välja arvatud igakülgselt põhjendatud juhtudel.

9. Komisjon hindab välistegevuse tagatisest toetatavaid toiminguid lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud rahastamiskõlblikkuse kriteeriumide alusel, kasutades võimaluse korral juba olemas olevaid liidu ja abikõlblike vastaspoolte tulemuste mõõtmise süsteeme. Komisjon koostab artiklis 31, artikli 35 lõigetes 1 ja 2 sätestatud rahastamiskõlblikkuse kriteeriumide kontrollnimekirja ning hindab kõiki välistegevuse tagatisega toetatavaid ettepanekuid ja valib need välja selle kontrollnimekirja alusel, võttes aluseks abikõlblike vastaspoolte esitatud teabe. Vajaduse korral nõuab komisjon abikõlblikelt vastaspooltelt selgitusi või esitatud teabe muutmist. Komisjon avaldab igal aastal iga investeerimissuuna kontrollnimekirjad ja hindamistulemused riikide ja sektorite kaupa.

10. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 44 vastu delegeeritud õigusakte V lisas toodud prioriteetsete valdkondade muutmiseks.

Artikkel 36

EIP roll

1. EIP rakendab eksklusiivset sihtotstarbelist investeerimissuunda, mis hõlmab riiklike vastaspoolte ja riigi tasandist madalamate mitteäriliste vastaspooltega tehtavate tehingute ulatuslikku riskikatet esialgse miinimumsummaga 11 000 000 000 eurot, mis kavandatakse käesoleva jaotise I ja III peatükis sätestatud korras.

EIP-l on ainuõigus teha eksklusiivse sihtotstarbelise investeerimissuuna raames tehinguid riiklike vastaspoolte ja riigi tasandist madalamate mitteäriliste vastaspooltega. Eksklusiivse sihtotstarbelise investeerimissuuna raames käsitatakse omavahendite osalust jääkriski võtmisena ning ELi tagatis katab 65 % EIP finantstehingute raames väljamakstud ja tagatud kogusummast, millest on maha arvatud tagasimakstud summad ja millele on lisatud kõik seonduvad summad.

Erandina teisest lõigust on juhul, kui EIP ei saa selle eksklusiivse sihtotstarbelise investeerimissuuna raames tehinguid teha või otsustab neid mitte teha, nende tehingute rakendamine avatud teistele abikõlblikele vastaspooltele kooskõlas tingimustega, mis on sätestatud asjaomastes välistegevuse tagatise lepingutes, milles võetakse arvesse EIP-le sama liiki tehingute jaoks pakutavaid tingimusi ning kõnealuseid tehinguid rakendava abikõlbliku vastaspoole konkreetseid vajadusi, asjaolusid ja laadi.

2. EIP on kõlblik selliste tehingute tegemiseks, mis tehakse riigi tasandist madalamate vastaspooltega, kes ei ole hõlmatud lõikes 1 osutatud eksklusiivse sihtotstarbelise investeerimissuunaga, ja tehinguteks erasektoriga. Artiklis 35 osutatud menetlust kasutatakse selleks, et anda EIP-le, kui see on kohane, kaks täiendavat sihtotstarbelist investeerimissuunda, mis hõlmavad a) mitteeksklusiivset ulatuslikku riskikatet äriliste riigi tasandist madalamate vastaspooltega tehtavate tehingute jaoks ning b) mitteeksklusiivseid meetmeid, millega edendatakse välismaiseid otseinvesteeringuid, kaubandust ja partnerriikide majanduse rahvusvahelistumist, pakkudes erasektori tehingutele poliitilist riskikatet.

3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud sihtotstarbeliste investeerimissuundade esialgne summa on 26 725 000 000 eurot.

Lõigetes 1 ja 2 osutatud sihtotstarbeliste investeerimissuundade rakendamisel järgib EIP käesolevat määrust, sealhulgas selle ja EFSD+ üldeesmärke ning asjakohasel juhul IPA III määruse eesmärke, samuti asjakohaseid programmitöö dokumente ja aruandluskohustusi.

4. Kooskõlas finantsmääruse artikli 209 lõike 2 punktiga f võib asjakohases välistegevuse tagatise lepingus lõikes 1 osutatud eksklusiivse sihtotstarbelise investeerimissuuna olemuse ja poliitikaeesmärgi tõttu ette näha, et liidule ei maksta selle investeerimissuuna raames tehtavate toimingute eest tasu.

5. Käesoleva artikli kohaldamisel käsitatakse riigi tasandist madalama tasandi tehinguid äriliste tehingutena, välja arvatud juhul, kui EIP on neid igakülgselt põhjendanud ja komisjon on need kinnitanud.

Lõike 2 punktis b osutatud sihtotstarbelise investeerimissuuna raames tehtavad toimingud peavad olema kooskõlas liikmesriikide ekspordikrediidi agentuuride toimingutega.

6. EIP suhtes kohaldatakse artiklites 33 ja 34 sätestatud nõukogude arvamust.

Käesolevas artiklis osutatud investeerimissuundade alla kuuluvate EIP tehingute puhul hinnatakse artikli 35 lõikes 9 sätestatud rahastamiskõlblikkust ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 5 (Euroopa Investeerimispanga põhikirja kohta) artiklis 19 sätestatud menetluse raames. EIP esitab aegsasti kogu teabe, mida komisjon sel eesmärgil vajab. Kõnealuste investeerimissuundade alla kuuluvad EIP finantstehingud ei ole ELi tagatisega kaetud, kui komisjon esitab ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 5 (Euroopa Investeerimispanga põhikirja kohta) artiklis 19 sätestatud menetluse kohaselt negatiivse arvamuse. Kõik EIP suhtes kohaldatavad täiendavad tingimused kehtestatakse asjaomastes välistegevuse tagatislepingutes.

7. EIP on kõlblik tegevuste rakendamiseks artikli 35 lõike 8 alusel loodud muude investeerimissuundade raames.

8. Komisjon ja EIP sõlmivad käesoleva määruse, sealhulgas selle eesmärkide ja põhimõtete ning asjakohaste programmitöö dokumentide ning asjakohasel juhul ka IPA III määruse kohaselt sihtotstarbelised välistegevuse tagatise lepingud lõigetes 1 ja 2 osutatud sihtotstarbeliste investeerimissuundade jaoks.

Artikkel 37

Teiste rahastajate osalemine välistegevuse tagatises

1. Liikmesriigid, kolmandad riigid ja muud kolmandad isikud võivad välistegevuse tagatises osaleda.

Erandina finantsmääruse artikli 218 lõike 2 teisest lõigust võivad Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalised osaleda tagatise või rahaga.

Kolmandate riikide, kes ei ole Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalised, ja muude kolmandate isikute osalus on rahaline ning selle kohta peab arvamust avaldama EFSD+ strateegianõukogu ja selle peab heaks kiitma komisjon.

Liikmesriigid võivad taotleda, et nende osaluse sihtotstarbeks määrataks meetmete algatamine konkreetsetes piirkondades, riikides, sektorites või olemasolevates investeerimissuundades. Komisjon teavitab Euroopa Parlamenti ja nõukogu heaks kiidetud osalusest viivitamata.

2. Osalused tagatise vormis ei ületa 50 % artikli 31 lõikes 4 osutatud summast.

Liikmesriikide ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osaliste tagatise vormis osaluse võib realiseerida alles pärast seda, kui liidu üldeelarves ettenähtud tagatis ja muu osalus on nõuete alusel välja makstud.

Mis tahes osalust võib kasutada tagatise realiseerimise korral maksete tegemiseks, olenemata tagatise sihtotstarbest.

Rahalist toetust käsitlev leping sõlmitakse liidu nimel tegutseva komisjoni ja osaleja vahel ning see sisaldab eelkõige maksetingimusi.

Artikkel 38

Välistegevuse tagatise lepingute rakendamine

1. Komisjon sõlmib liidu nimel artikli 35 kohaselt välja valitud abikõlblike vastaspooltega välistegevuse tagatise lepingud. Nimetatud lepinguid võib sõlmida ka kahest või enamast abikõlblikust vastaspoolest koosneva konsortsiumiga. Finantsmääruse artikli 219 lõike 1 kohaselt on eelarvelised tagatised välistegevuse tagatisega kaetud toimingute puhul tagasivõetamatud, tingimusteta ja nõudmisel väljamakstavad. Välistegevuse tagatise lepingute sõlmimisel võtab komisjon igakülgselt arvesse nõukogude ja tehnilise riski hindamise rühma nõuandeid ja suuniseid.

2. Iga investeerimissuuna puhul sõlmib komisjon ühe või mitme välja valitud abikõlbliku vastaspoolega ühe või mitu välistegevuse tagatise lepingut. Lisaks võib välistegevuse tagatise anda erivajaduse korral ka ühele rahastamis- või investeerimistoimingule.

Euroopa Parlamenti ja nõukogu teavitatakse kõigist välistegevuse tagatise lepingutest. Euroopa Parla