1983L0183 — ET — 28.11.1989 — 001.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

►B NÕUKOGU DIREKTIIV, 28. märts 1983, üksikisikute isikliku vara liikmesriigist alalise importimise suhtes kohaldatava maksuvabastuse kohta (83/183/EMÜ) (EÜT L 105, 23.4.1983, p.64)

Muudetud:









▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV,

28. märts 1983,

üksikisikute isikliku vara liikmesriigist alalise importimise suhtes kohaldatava maksuvabastuse kohta

(83/183/EMÜ)







EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 99, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, ( 1 ) võttes arvesse assamblee arvamust, ( 2 ) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ( 3 ) ning arvestades, et: ning arvestades, et: selleks et liikmesriikide inimesed oleksid teadlikumad Euroopa Ühenduse olemasolust, tuleks võtta üksikisikutele tulu toovaid edasisi meetmeid, et luua ühenduses siseturuga sarnased tingimused; eelkõige on maksutõkked üksikisikute isikliku vara importimisel ühest liikmesriigist teise need, mis takistavad isikute vaba liikumist ühenduses; seetõttu tuleks need tõkked võimalikult suures osas kõrvaldada maksuvabastuse kehtestamise teel; maksuvabastust võib kohaldada ainult sellise kauba impordi suhtes, mis ei ole kaubanduslikku ega spekulatiivset laadi; seetõttu tuleks maksuvabastuse andmise suhtes kohaldada piiranguid ja tingimusi, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:







I JAOTIS

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Kohaldamisala

1. Iga liikmesriik võib allpool kehtestatud tingimustel ja juhtudel vabastada üksikisikute teisest liikmesriigist alaliselt imporditud isikliku vara kumuleeruvast käibemaksust, aktsiisist ja muudest tarbimismaksudest, mida tavaliselt sellise vara suhtes kohaldatakse.

2. Käesoleva direktiivi reguleerimisalasse ei kuulu eri- ja/või perioodilised lõivud ja maksud, mis on seotud sellise vara kasutamisega riigis, näiteks mootorsõiduki registreerimismaks, liiklusmaks ja televisioonimaks.

Artikkel 2

Vara suhtes kohaldatavad tingimused

1. Käesolevas direktiivis tähendab “isiklik vara” asjaomaste isikute isiklikuks kasutamiseks mõeldud või nende majapidamises tarvisminevat vara. Selle vara laadi või kogusega ei tohi olla seotud ühtki kaubanduslikku huvi, samuti ei tohi see olla mõeldud majandustegevuseks direktiivi 77/388/EMÜ ( 4 ) artikli 4 tähenduses. Isikliku vara hulka loetakse siiski ka tööriistad ja instrumendid, mida asjaomane isik kasutab seoses oma kutsealaga.

2. Artiklis 1 sätestatud erand tehakse isikliku vara suhtes:

a) mis on omandatud kooskõlas liikmesriigi siseturul kehtivate üldiste maksustamistingimustega ja mille suhtes ei kohaldata seoses eksportimisega ühtki vabastust kumuleeruvast käibemaksust, aktsiisist või mis tahes muust tarbimismaksust ega tehta nende maksude tagasimakseid. Käesoleva direktiivi kohaldamisel loetakse, et direktiivi 77/388/EMÜ artikli 15 lõikes 10 osutatud tingimustel omandatud kaup vastab nendele tingimustele;

▼M1

b) mida asjaomane isik on tegelikult kasutanud enne elukoha muutust või lisaeluaseme sisseseadmist. Mootorsõidukite (sealhulgas nende haagised), haagiselamute, vagunelamute, lõbusõidulaevade ja eraisikutele kuuluvate õhusõidukite puhul võivad liikmesriigid nõuda, et asjaomane isik oleks neid kasutanud vähemalt kuus kuud enne elukoha vahetust. Punkti a teises lauses osutatud kauba suhtes võivad liikmesriigid nõuda: — mootorsõidukite (sealhulgas nende haagised), haagiselamute, vagunelamute, lõbusõidulaevade ja eraisikutele kuuluvate õhusõidukite puhul, et asjaomane isik oleks neid kasutanud vähemalt 12 kuud, — muu kauba puhul, et asjaomane isik oleks seda kasutanud vähemalt kuus kuud enne elukoha vahetust.

▼B

3. Pädevad asutused nõuavad tõendeid lõike 2 tingimuste täitmise kohta mootorsõidukite (sealhulgas nende haagised), haagiselamute, vagunelamute, lõbusõidulaevade ja eraisikutele kuuluvate õhusõidukite puhul. Muu vara puhul nõuavad nad selliseid tõendeid ainult siis, kui on tõsised pettusekahtlused.

Artikkel 3

Imporditingimused

Vara importimine võib toimuda ühes või mitmes osas vastavalt artiklites 7, 8, 9 ja 10 sätestatud ajavahemike jooksul.

Artikkel 4

Importimisjärgsed kohustused

▼M1

Imporditud mootorsõidukeid (sealhulgas nende haagised), haagiselamuid, vagunelamuid, lõbusõidulaevu ja eraisikutele kuuluvaid õhusõidukeid ei tohi 12 kuu jooksul pärast maksuvaba importimist võõrandada, välja rentida või laenutada, välja arvatud olukorras, mille puhul impordiliikmesriigi pädevad asutused loevad seda nõuetekohaselt põhjendatuks.

▼B

Artikkel 5

Teatavate varaliikide suhtes kohaldatavad eritingimused

▼M1

1. Liikmesriigid võivad kehtestada piirmäärad selle kauba maksuvabale importimisele, mis on loetletud direktiivi 69/220/EMÜ ( 5 ) (viimati muudetud direktiiviga 89/220/EMÜ ( 6 ) artikli 4 lõikes 1. Need piirmäärad ei tohi siiski olla väiksemad nimetatud artikli II veerus osutatud neljakordsest kogusest, välja arvatud tubakatooted, mille maksuvaba importimise piirmääraks võib olla nimetatud veerus näidatud kogus.

▼B

2. Ratsahobuste, maantee-mootorsõidukite (sealhulgas nende haagised), haagiselamute, vagunelamute, lõbusõidulaevade ja eraisikutele kuuluvate õhusõidukite impordile antakse maksuvabastus ainult siis, kui üksikisik muudab oma alalist elukohta, viies selle impordiliikmesriiki.

Artikkel 6

Elukoha kindlaksmääramise üldeeskirjad

1. Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab “alaline elukoht” kohta, kus isik tavaliselt elab iga kalendriaasta jooksul vähemalt 185 päeva seoses isiklike ja tööalaste sidemetega või, kui tööalased sidemed puuduvad, seoses isiklike sidemetega, millest ilmneb nimetatud isiku märkimisväärne seos tema elukohaga.

Kui isiku tööalased ja isiklikud sidemed on eri kohtades ja ta elab seetõttu järgemööda kahes või enamas liikmesriigis asuvates eri kohtades, loetakse tema alaliseks elukohaks tema isiklike sidemetega seotud kohta, kui ta sinna korrapäraselt tagasi pöördub. Viimati nimetatud tingimus ei pea olema täidetud, kui isik elab liikmesriigis kindla kestusega ülesande täitmiseks. Koolis või ülikoolis õppimine ei tähenda alalise elukoha muutust.

2. Üksikisikud tõendavad oma alalise elukoha kohaste vahenditega, näiteks isikutunnistuse või mis tahes muu kehtiva dokumendiga.

3. Kui impordiliikmesriigi pädevatel asutustel on kahtlusi seoses vastavalt lõikele 2 esitatud väidetega alalise elukoha kohta või kui nad soovivad teha teatavat erikontrolli, võivad nad nõuda mis tahes neile vajalikku teavet või lisatõendite esitamist.







II JAOTIS

ISIKLIKU VARA IMPORTIMINE SEOSES ALALISE ELUKOHA MUUTUSEGA

Artikkel 7

1.

►M1 a) ◄ Artiklis 1 sätestatud maksuvabastus antakse artiklites 2–5 ettenähtud tingimustel isikliku vara impordile üksikisiku poolt seoses tema alalise elukoha muutusega.

▼M1

b) Piiramata ühenduse mis tahes transiidiprotseduuri, mida võib kohaldada, antakse maksuvabastus tavalisel paberil koostatava kaubanimistu alusel, millele on, kui riik seda nõuab, lisatud deklaratsioon, mille näidis ja sisu määratletakse määruse (EMÜ) nr 678/85 ( 7 ) artikli 17 lõigetes 2 ja 3 sätestatud korras. Kaubanimistus ei tohi nõuda väärtuse esitamist.

▼B

2. Vara viimane importimiskord peab olema hiljemalt 12 kuud pärast alalise elukoha muutust. ►M1 Kui vastavalt artiklile 3 imporditakse vara mitmes osas eespool nimetatud ajavahemiku jooksul, võivad liikmesriigid ainult esimesel importimiskorral nõuda täieliku nimistu esitamist, mida võivad seoses järgmiste kolimisvedudega kasutada ka muud tolliasutused. Impordiliikmesriigi pädevate asutuste nõusolekul võib nimistut täiendada. ◄







III JAOTIS

ISIKLIKU VARA IMPORTIMINE SEOSES LISAELUASEME SISSESEADMISE VÕI SELLEST LOOBUMISEGA

Artikkel 8

1. Artiklis 1 sätestatud maksuvabastus antakse artiklites 2–5 ettenähtud tingimustel isikliku vara impordile üksikisiku poolt seoses lisaeluaseme sisseseadmisega.

Maksuvabastus antakse ainult siis, kui:

i) asjaomane isik on lisaeluaseme omanik või rendib seda vähemalt 12 kuuks;

ii) imporditav vara vastab lisaeluaseme tavalisele sisustusele.

2. Maksuvabastus antakse lõikes 1 nimetatud tingimustel ka, kui pärast lisaeluasemest loobumist imporditakse vara alalisse elukohta või teisele lisaeluasemele, eeldusel et kõnealune vara on tegelikult olnud asjaomase isiku valduses ja ta on seda kasutanud ►M1 enne lisaeluaseme sisseseadmist ◄ .

Vara viimane importimine peab toimuma hiljemalt 12 kuud pärast lisaeluasemest loobumist.

▼M1 —————

▼B







IV JAOTIS

VARA IMPORTIMINE SEOSES ABIELLUMISEGA

Artikkel 9

▼M1

1. Piiramata artiklite 2–5 sätete kohaldamist, on isikul õigus saada artiklis 1 osutatud maksuvabastust isikliku vara importimise korral seoses abiellumisega liikmesriiki, kuhu ta kavatseb viia oma alalise elukoha, kui ta on selle vara omandanud või saanud oma kasutusse, eeldusel et:

▼B

a) importimine toimub aja jooksul, mis algab kaks kuud enne kavandatavat abiellumiskuupäeva ja lõpeb nelja kuu möödumisel tegelikust abiellumiskuupäevast;

b) asjaomane isik tõendab, et abielu on sõlmitud või on alustatud vajalike abiellumiseelsete formaalsustega.

▼M1

2. Maksuvabastus antakse ka abielu sõlmimise puhul tavapäraselt tehtavatele kingitustele, mille on saanud lõikes 1 sätestatud tingimustele vastav isik muus liikmesriigis kui impordiliikmesriigis alaliselt elavatelt isikutelt. Maksuvabastust kohaldatakse kingituste suhtes, mille ühikuväärtus ei ületa 350 eküüd, kui iga maksust vabastatud kingituse väärtus ei ületa 1 400 eküüd.

▼B

3. Liikmesriigid võivad sellise maksuvabastuse andmise tingimuseks seada piisava tagatise esitamise, kui vara imporditakse enne abiellumiskuupäeva.

4. Kui üksikisik ei suuda tõendada abielu sõlmimist nelja kuu jooksul pärast esitatud abiellumiskuupäeva, tuleb importimiskuupäeval maksud tasuda.







V JAOTIS

PÄRIMISE TEEL SAADUD SURNU ISIKLIKU VARA IMPORTIMINE

Artikkel 10

1. Erandina artikli 2 lõigetest 2 ja 3, artiklist 4 ning artikli 5 lõikest 2, kuid piiramata artiklite 2, 3 ja 5 muude sätete kohaldamist, on pärimise teel (causa mortis) liikmesriigis asuva surnu isikliku vara omanikuks või kasutajaks saanud üksikisikul õigus saada artiklis 1 osutatud maksuvabastust selle vara importimise korral teise liikmesriiki, kus ta elab, eeldusel et:

a) üksikisik esitab liikmesriigi pädevale asutusele ekspordiliikmesriigi notari või muu pädeva asutuse väljaantud tõendi, et ta on imporditava vara saanud pärimise teel;

b) vara imporditakse hiljemalt kaks aastat pärast kuupäeva, mil vara läks nimetatud üksikisiku valdusse.







VI JAOTIS

LÕPPSÄTTED

Artikkel 11

1. ►M1 ————— ◄ Püüavad liikmesriigid nii palju kui võimalik vähendada impordiformaalsusi, kui üksikisik impordib selles direktiivis sätestatud piires ja tingimustel, ning püüavad vältida impordiformaalsusi, mis sisaldavad piiril märkimisväärset maha- ja pealelaadimist põhjustavat kontrollimist.

2. Liikmesriigid võivad säilitada ja/või kehtestada liberaalsemad maksuvabastuse andmise tingimused, kui on sätestatud käesolevas direktiivis, välja arvatud ►M1 artikli 2 lõike 2 punktis a ◄ sätestatud maksuvabastus.

3. Piiramata artikli 2 lõike 2 kohaldamist, ei või liikmesriigid käesolevast direktiivist tulenevalt kohaldada ühenduses maksuvabastust, mis on vähem soodne kui see, mida nad kohaldavad üksikisikute isikliku vara importimise suhtes kolmandatest riikidest.

Artikkel 12

1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. jaanuariks 1984. Liikmesriigid teatavad neist viivitamata komisjonile. Kuid Kreeka Vabariik võib ühise käibemaksusüsteemi kehtestamiseni säilitada oma praegu kehtiva maksusüsteemi, eeldusel et välditakse topeltmaksustamist.

2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti, eelkõige artikli 11 lõigete 2 ja 3 kohaldamisest tulenevate õigusnormide teksti. Komisjon teatab viimati nimetatud normidest teistele liikmesriikidele.

3. Iga kahe aasta järel esitab komisjon, olles konsulteerinud liikmesriikidega, nõukogule ja Euroopa Parlamendile aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta liikmesriikides.

Artikkel 13

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.