2002L0038 — ET — 28.06.2006 — 001.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV 2002/38/EÜ,

7. mai 2002,

millega muudetakse, osaliselt ajutiselt, direktiivi 77/388/EMÜ seoses raadio- ja televisiooniringhäälinguteenuste ja teatavate elektrooniliste teenuste suhtes kohaldatava käibemaksukorraga

Elektrooniliste maksudeklaratsioonide ja -teadete kasutuselevõtmist käsitlevad sätted tuleks vastu võtta püsivalt. On soovitatav kõik muud sätted ajutiselt vastu võtta kolmeks aastaks, seda tähtaega võib pikendada rakenduslikel põhjustel, kuid need sätted tuleks igal juhul kogemustele tuginedes läbi vaadata 1. juulile 2003 järgneva kolme aasta jooksul.

Kui ühenduseväline ettevõtja valib erikorra kohaldamise, peaks käibemaksu, mille ta on maksnud kaupadelt ja teenustelt, mida ta kasutab oma erikorra kohaselt maksustatavas tegevuses, tagastama selle käibemaksu maksmise kohaks olev liikmesriik korra kohaselt, mis on sätestatud 17. novembril 1986 vastuvõetud kolmeteistkümnendas nõukogu direktiivis 86/560/EMÜ kumuleeruvaid käibemakse käsitlevate liikmesriikide õigusnormide ühtlustamise kohta — ühenduse territooriumil mitteasuvatele maksukohustuslastele käibemaksu tagastamise kord. ( 5 ) Sellesama direktiivi artikli 2 lõigetes 2 ja 3 ja artikli 4 lõikes 2 sisalduvaid valikulisi tagastuspiiranguid ei tohiks kohaldada.

Artikkel 1

Ajutiselt muudetakse direktiivi 77/388/EMÜ järgmiselt.

3. Lisatakse järgmine artikkel:

“Artikkel 26c

Mittemaksukohustuslastele elektroonilisi teenuseid osutavaid ühenduseväliseid maksukohustuslasi käsitlev erikord

A. Mõisted

Käesolevas artiklis kasutatakse järgmisi mõisteid, ilma et see piiraks muude ühenduse sätete kohaldamist:

a) ühenduseväline maksukohustuslane — maksukohustuslane, kelle asu- ega tegevuskoht ei paikne ühenduse territooriumil ja kes ei ole muidu kohustatud ennast artikli 22 kohaselt maksukohustuslasena arvele võtma;

b) elektroonilised teenused — artikli 9 lõike 2 punkti e viimases taandes kirjeldatud teenused;

c) registreerimisliikmesriik — liikmesriik, kus ühenduseväline maksukohustuslane võtab ennast arvele, kui ta hakkab käesoleva artikli sätete kohaselt ühenduse territooriumil maksukohustuslasena tegutsema;

d) tarbimisliikmesriik — liikmesriik, mida peetakse artikli 9 lõike 2 punkti f kohaselt elektrooniliste teenuste osutamise kohaks;

e) käibemaksudeklaratsioon — deklaratsioon, mis sisaldab igas liikmesriigis tasumisele kuuluva maksusumma kindlaksmääramiseks vajalikku teavet.

B. Elektroonilisi teenuseid käsitlev erikord

1. Liikmesriigid lubavad liikmesriigis asuvale või seal alaliselt või peamiselt elavale maksukohustusele elektroonilisi teenuseid osutaval ühendusevälisel maksukohustuslasel rakendada erikorda kooskõlas järgmiste sätetega. Erikorda kohaldatakse kõikide selliste ühenduses osutatavate teenuste suhtes.

2. Ühenduseväline maksukohustuslane teatab oma registreerimisliikmesriigile, kui tema tegevus maksukohustuslasena algab, lõpeb või muutub sel määral, et ta ei vasta enam erikorra tingimustele. Selline teade saadetakse elektrooniliselt.

Oma maksustatava tegevuse alustamisel esitab ühenduseväline maksukohustuslane registreerimisliikmesriigile järgmised identifitseerimisandmed: nimi, postiaadress, elektronpostiaadress, kaasa arvatud koduleht, võimalik siseriiklik maksuviitenumber ja deklaratsioon selle kohta, et isik ei ole käibemaksukohustuslasena ühenduses registreeritud. Ühenduseväline maksukohustuslane teatab registreerimisliikmesriigile kõikidest muutustest esitatud teabes.

3. Registreerimisliikmesriik eristab ühendusevälise maksukohustuslase individuaalse numbri abil. Identifitseerimisandmete põhjal võivad tarbimisliikmesriigid kasutada oma registrisüsteeme.

Registreerimisliikmesriik teatab ühendusevälisele maksukohustuslasele talle antud registreerimisnumbrist elektrooniliselt.

4. Registreerimisliikmesriik arvab ühendusevälise maksukohustuslase registrist välja, kui:

a) ta teatab, et ta enam ei osuta elektroonilisi teenuseid, või

b) võib muidu oletada, et tema maksustatav tegevus on lõppenud, või

c) ta ei vasta enam erikorra rakendamise eeldustele või

d) ta rikub pidevalt erikorra sätteid.

5. Ühenduseväline maksukohustuslane esitab registreerimisliikmesriigile elektrooniliselt käibemaksudeklaratsiooni iga kalendriaasta veerandi kohta, olenemata sellest, kas elektroonilisi teenuseid on osutatud. Deklaratsioon esitatakse 20 päeva jooksul pärast asjakohase aruandeperioodi lõppu.

Käibemaksudeklaratsiooni märgitakse registreerimisnumber ja iga tarbimisliikmesriigi kohta, kus tuleb maksu maksta, aruande-perioodil osutatud elektrooniliste teenuste koguväärtus käibemaksuta ja vastava maksu kogusumma. Samuti märgitakse kehtivad maksumäärad ja kogu võlgnetav maksusumma.

6. Käibemaksudeklaratsioon koostatakse eurodes. Liikmesriigid, kes ei ole eurot kasutusele võtnud, võivad nõuda, et maksudeklaratsioon koostataks nende omavääringus. Kui teenuseid on osutatud muudes vääringutes, kasutatakse maksudeklaratsiooni koostamisel aruandeperioodi viimasel päeval kehtinud vahetuskurssi. Ümberarvestamisel kasutatakse vahetuskursse, mis Euroopa Keskpank on kõnealuse päeva kohta avaldanud, või kui selle päeva kohta ei ole kursse avaldatud, siis järgmise avaldamispäeva vahetuskursse.

7. Ühenduseväline maksukohustuslane maksab deklaratsiooni esitamisel käibemaksu. Maks makstakse euros peetavale pangakontole, mille on määranud registreerimisliikmesriik. Liikmesriigid, kes ei ole eurot kasutusele võtnud, võivad nõuda, et maks makstaks nende omavääringus peetavale pangakontole.

8. Olenemata direktiivi 86/560/EMÜ artikli 1 punktist 1 tehakse seda erikorda kasutavale ühendusevälisele maksukohustuslasele käesoleva direktiivi artikli 17 lõike 2 kohaste mahaarvamiste asemel direktiivi 86/560/EMÜ kohane tagasimakse. Direktiivi artikli 2 lõikeid 2 ja 3 ja artikli 4 lõiget 2 ei kohaldata tagasimaksete suhtes, mis on seotud selle erikorraga hõlmatud elektrooniliste teenustega.

9. Ühenduseväline maksukohustuslane peab selle erikorraga hõlmatud tehingute üle arvestust, mis on piisavalt täpne, et tarbimisliikmesriigi maksuhaldur saaks kindlaks teha, kas punktis 5 osutatud käibemaksudeklaratsioon on õige. Need arvestusandmed tuleks registreerimisliikmesriigile ja tarbimisliikmesriigile nõudmise korral elektrooniliselt kättesaadavaks teha. Neid andmeid säilitatakse kümme aastat pärast tehingu toimumise aasta lõppu.

10. Artikli 21 lõike 2 punkt b ei kehti ühendusevälise maksukohustuslase kohta, kes on valinud selle erikorra.”