2007D0589 — ET — 21.09.2011 — 003.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

►B KOMISJONI OTSUS, 18. juuli 2007, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ kohaselt kasvuhoonegaaside heiteseire ja aruandluse suunised (teatavaks tehtud numbri K(2007) 3416 all) (EMPs kohaldatav tekst) (2007/589/EÜ) (EÜT L 229, 31.8.2007, p.1)

Muudetud:









▼B

KOMISJONI OTSUS,

18. juuli 2007,

millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ kohaselt kasvuhoonegaaside heiteseire ja aruandluse suunised

(teatavaks tehtud numbri K(2007) 3416 all)

(EMPs kohaldatav tekst)

(2007/589/EÜ)







EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ, ( 1 ) eriti selle artikli 14 lõiget 1, ning arvestades järgmist: (1) Täielik, ühtne, läbipaistev ja nõuetekohane kasvuhoonegaaside heiteseire ja aruandlus kooskõlas käesoleva otsusega kehtestatud suunistega on direktiiviga 2003/87/EÜ kehtestatud kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi toimimise aluseks. (2) Kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi esimese, 2005. aastat hõlmanud täitmistsükli jooksul kogusid käitajad, kontrollijad ja liikmesriikide pädevad asutused seire, tõendamise ja aruandluse esimesi kogemusi vastavalt komisjoni 29. jaanuari 2004. aasta otsusele 2004/156/EÜ, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ kohaselt kasvuhoonegaaside heiteseire ja aruandluse suunised ( 2 ). (3) Pärast otsuse 2004/156/EÜ läbivaatamist ilmnes, et nimetatud otsusega kehtestatud suunised vajavad mitmeid muudatusi, et suurendada nende mõistetavust ja kulutasuvust. Muudatuste suure arvu tõttu on asjakohane otsus 2004/156/EÜ asendada. (4) Asjakohane on teha suuniste kohaldamine kergemaks käitistele, kelle esitatud keskmine deklareeritud heitkogus eelmisel kauplemisperioodil oli alla 25 000 tonni fossiilset CO2 aastas, samuti saavutada edasine ühtlustamine ja täpsustada tehnilisi küsimusi. (5) Vajaduse korral on arvesse võetud valitsustevahelise kliimamuutuste rühma (IPCC), rahvusvahelise standardiorganisatsiooni (ISO), maailma säästva arengu ärinõukogu (WBCSD) kasvuhoonegaasidega seonduvat protokollilist algatust ja Maailma Loodusvarade Instituudi (WRI) välja töötatud kasvuhoonegaaside heiteseire alaseid suuniseid. (6) Ettevõtjatelt käesoleva otsuse alusel saadud teave peaks hõlbustama direktiivi 2003/87/EÜ alusel deklareeritud heitkoguste vastastikust ülekandmist, kusjuures heitkogustest teatatakse Euroopa saasteainete heite- ja ülekanderegistrile (EPRTR), mis asutati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. jaanuari 2006. aasta määruse (EÜ) nr 166/2006 (mis käsitleb Euroopa saasteainete heite- ja ülekanderegistri loomist ning millega muudetakse nõukogu direktiive 91/689/EMÜ ja 96/61/EÜ) ( 3 ) alusel, samuti nende heitkoguste ülekandmist, mis on esitatud riiklikes inventuuriaruannetes, milles on kasutatud teistsugust saasteallikate liigitust kui on kasutanud valitsustevaheline kliimamuutuste rühm (IPCC). (7) Seiremeetodite üldist kulutasuvust suurendades peaksid käitajad ning pädevad asutused üldiselt suutma direktiivist 2003/87/EÜ tulenevaid kohustusi täita oluliselt madalamate kulutustega, tegemata järeleandmisi deklareeritud heitkoguste andmete täpsuse ja seiresüsteemide üldise ühtsuse nõuete suhtes. Eelkõige kehtib see üksnes biokütust kasutavate ja vähe saastavate käitiste kohta. (8) Aruandluse nõuded on viidud kooskõlla direktiivi 2003/87/EÜ artikli 21 nõuetega. (9) Seirekava kohta esitatavad nõuded on muudetud konkreetsemaks ja rangemaks, et paremini kajastada nende tähtsust usaldusväärse aruandluse ja stabiilsete tõendamistulemuste tagamisel. (10) I lisa tabelis 1 esitatud miinimumnõudeid tuleks kasutada pidevalt. Tabeli konkreetsed kanded on liikmesriikidelt, käitajatelt ja kontrollijatelt saadud teabe põhjal uuesti läbi vaadatud, võttes arvesse muudatusi sätetes, mis käsitlevad põlemisel tekkivat heidet, mis on seotud direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud tegevustega, ja peaksid nüüd kajastama nõuetekohast kulutasuvuse ja täpsuse tasakaalu. (11) Kasutusele on võetud tagavarameetod, mis lubab toetuda minimaalsele mõõtemääramatuse künnisele, et pakkuda alternatiivset lähenemist väga eriliste või keeruliste käitiste heiteseireks, jättes nimetatud käitised välja astmelise lähenemise kohaldamisest ja võimaldades välja töötada konkreetseid vajadusi täielikult arvestav seiremetoodika. (12) Sätted, milles käsitletakse ülekantud ja omatoodetud CO2, mis siseneb direktiivi 2003/87/EÜ reguleerimisalasse kuuluvatesse käitistesse või väljub neist puhta aine või kütusena, on muudetud selgemaks ja rangemaks, et parandada liikmesriikide aruandlusnõudeid kooskõlas ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyoto protokolliga. (13) Standardheitekoefitsientide loetelu on laiendatud ja ajakohastatud, kasutades valitsustevahelise kliimamuutuste rühma suunistes (edaspidi IPCC suunised) esitatud teavet. Nimekirja on täiendatud IPCC suuniste alusel ka rea kütuste standardsete alumiste kütteväärtustega. (14) Kontrolli ja tõendamist käsitlev punkt on läbi vaadatud ja muudetud, et parandada kontseptuaalset ja keelelist ühtsust Euroopa akrediteerimisalase koostööorgani (European Cooperation for Accreditation, EA), Euroopa Standardikomitee (CEN) ja Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) väljatöötatud suunistega. (15) Analüüsilaborite ja sidusgaasianalüsaatorite tulemuste kasutamise nõuded on muudetud selgemaks kütuste ja materjalide omaduste määramise puhul, võttes arvesse asjaomaste nõuete rakendamise kogemusi liikmesriikides esimese kauplemisperioodi jooksul. Proovivõtumeetodite ja -sageduse nõudeid on täiendatud. (16) Selleks et tõsta selliste käitiste kulutasuvust, mille aastane heitkogus on alla 25 000 tonni fossiilset CO2, on käitiste suhtes üldiselt kohaldatavate erinõuete puhul kehtestatud teatavad erandid. (17) Oksüdatsioonikoefitsientide kasutamine seiremetoodika eesmärgil ei ole põlemisprotsesside puhul kohustuslik. Tahma tekitavate käitiste ja gaasitöötlemisterminalide jaoks on lisatud ainetaseme meetod. Gaasipõletite heitkoguste määramise puhul on alandatud mõõtemääramatuse nõudeid, et kajastada selliste seadmete tehnilisi eritingimusi. (18) Ainetaseme meetod tuleks välja jätta direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud mineraalõlide rafineerimistehaste suhtes kohaldatavatest tegevuspõhistest suunistest täpsuse tagamisega seotud probleemide tõttu, millest teatati esimese aruandmise käigus. Suunised on läbi vaadatud katalüütilisel krakkimisel toimuva regenereerimise ja muu katalüsaatorite regenereerimise ning muudetava toodanguga koksiseadmete suhtes, et võtta arvesse nende seadmete tehnilisi eritingimusi. (19) Ainetaseme meetodi kohaldamise normid ja künnised on muudetud karmimaks käitiste puhul, mis toodavad koksi, paakaineid, rauda ja terast. Lisatud on IPCC suunistest üle võetud heitekoefitsiendid. (20) Tsementklinkrit ja lupja tootvate käitistega seonduvad mõisted ja metoodikad on viidud kooskõlla käesoleva otsuse reguleerimisalasse jäävate sektorite majanduspraktikaga. Tegevusandmete, heitekoefitsientide ja teisendustegurite kasutamine on viidud kooskõlla teiste tegevustega, mida käsitletakse direktiivis 2003/87/EÜ. (21) Klaasitööstuse käitiste täiendavad heitekoefitsiendid on sätestatud IX lisas. (22) Heite mõõtemääramatuse nõuded käitiste puhul, kus toimub keraamikatööstuse tooraine kaltsineerimine, on muudetud leebemaks, et paremini kajastada olukorda, mil savi tuleb otse karjäärist. Eranditult toodangul põhineva meetodi kasutamisest tuleks edaspidi piiratud kohaldatavuse tõttu loobuda, nagu ilmnes esimese aruandlustsükli käigus. (23) Kasvuhoonegaaside heitkoguste määramiseks pideva mõõtmise süsteemide kasutamise puhuks oleks vaja lisada eraldi suunised, et hõlbustada mõõtmisel põhineva seiremeetodi ühtset kasutamist vastavalt direktiivi 2003/87/EÜ artiklitele 14 ja 24 ning IV lisale. (24) Süsiniku sidumise ja kõrvaldamisega seotud tegevuste tunnustamine ei ole käesoleva otsusega sätestatud. See sõltub direktiivi 2003/87/EÜ muudatustest või nimetatud tegevuste lisamisest kõnealuse direktiivi artikli 24 alusel. (25) Käeoleva otsuse lisades esitatud suunistes sätestatakse direktiivi 2003/87/EÜ I lisas nimetatud tegevustest tulenevate kasvuhoonegaaside heiteseire ja aruandluse üksikasjalikud muudetud kriteeriumid. Suunised on vastavalt tegevustele muudetud konkreetsemaks, võttes aluseks nimetatud direktiivi IV lisas kehtestatud seire ja aruandluse põhimõtted, mida tuleks kohaldada alates 1. jaanuarist 2008. (26) Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 15 alusel nõutakse, et liikmesriigid tagaksid käitajate esitatud aruannete tõendamise vastavalt nimetatud direktiivi V lisas kehtestatud kriteeriumidele. (27) Käesoleva otsusega kehtestatud suuniste uus läbivaatamine on kavandatud kahe aasta jooksul alates otsuse kohaldamise kuupäevast. (28) Käesoleva otsusega ette nähtud meetmed on kooskõlas otsuse 93/389/EMÜ ( 4 ) artikli 8 alusel loodud komisjoni arvamusega, ning arvestades järgmist: ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:







▼M4

Artikkel 1

Käesoleva otsuse lisades I–XIV ja XVI–XXIV sätestatakse direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud ja kõnealuse direktiivi artikli 24 lõike 1 kohaselt lisatud tegevusaladest põhjustatud kasvuhoonegaaside heite seire ja aruandluse suunised.

Direktiivi 2003/87/EÜ artiklite 3e või 3f kohaldamiseks vajalike lennutegevuse tonnkilomeetriandmete seire ja aruandluse suunised on esitatud XV lisas. Need suunised põhinevad kõnealuse direktiivi IV lisas sätestatud põhimõtetel.

▼B

Artikkel 2

Otsus 2004/156/EÜ tunnistatakse kehtetuks alates artiklis 3 osutatud kuupäevast.

Artikkel 3

Käesolevat otsust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2008.

Artikkel 4

Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.









LISADE LOETELU

I lisa. Üldsuunised ▼M4 II lisa. Suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud tegevusaladel käitistes põlemisel tekkivate heitkoguste kohta ▼B III lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud mineraalõli rafineerimistehaste kohta ▼M4 IV lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud koksi tootmise kohta V lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud metallimaakide särdamise ja paagutamise kohta VI lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud malmi ja terase tootmise, sealhulgas pidevvalu kohta VII lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud tsemendiklinkri tootmise kohta VIII lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud lubja tootmise või dolomiidi ja magnesiidi kaltsineerimise kohta IX lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud klaasitootmise või mineraalvilla isoleermaterjalina tootmise kohta X lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud keraamiliste toodete valmistamise kohta XI lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud tselluloosi ja paberi tootmise kohta XII lisa. Suunised kasvuhoonegaaside heite või ülekantavate heitkoguste määramiseks pidevseiresüsteemide abil ▼M1 XIII lisa. Tegevuspõhised suunised dilämmastikoksiidi (N2O) heite määramiseks lämmastikhapet, adipiinhapet, kaprolaktaami, glüoksaali ja glüoksüülhapet tootvatele käitistele ▼M2 XIV lisa. Tegevuspõhised suunised lennutegevuse heite määramise kohta vastavalt direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud tegevusaladele XV lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ artiklite 3e või 3f kohaldamiseks vajalike lennutegevuse tonnkilomeetriandmete määramiseks ▼M3 XVI lisa. Tegevuspõhised suunised CO2 kogumistegevusest tekkiva kasvuhoonegaaside heite määramiseks seoses transpordi ja geoloogilise säilitamisega säilitamiskohas, mis on lubatud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2009/31/EÜ ( 5 ) XVII lisa. Tegevuspõhised suunised CO2 torutranspordist tekkiva kasvuhoonegaaside heite määramiseks seoses geoloogilise säilitamisega direktiivi 2009/31/EÜ kohaselt lubatud säilitamiskohas XVIII lisa. Tegevuspõhised suunised CO2 geoloogiliseks säilitamiseks direktiivi 2009/31/EÜ kohaselt lubatud säilitamiskohas ▼M4 XIX lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud naatriumkarbonaadi ja naatriumvesinikkarbonaadi tootmise kohta XX lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud ammoniaagi tootmise kohta XXI lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud vesiniku ja sünteesgaasi tootmise kohta XXII lisa. Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud pakendamata orgaaniliste kemikaalide tootmise kohta XXIII lisa Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud raudmetallide ja värviliste metallide tootmise või töötlemise kohta XXIV lisa Tegevuspõhised suunised direktiivi 2003/87/EÜ I lisas osutatud primaaralumiiniumi tootmise või töötlemise kohta ▼B









I LISA

ÜLDSUUNISED

SISUKORD 1. Sissejuhatus 2. Mõisted 3. Seire ja aruandluse põhimõtted 4. Kasvuhoonegaaside heitkoguste seire 4.1. Seire ulatus 4.2. Arvutus- ja mõõtmispõhised meetodid 4.3. Seirekava 5. CO2 heite puhul kasutatavad arvutuspõhised meetodid 5.1. Arvutusvalemid 5.2. Määramistasandi meetodid 5.3. Tagavarameetodid paiksete käitiste puhul 5.4. Tegevusandmed paiksete käitiste puhul 5.5. Heitekoefitsiendid 5.6. Oksüdatsioonikoefitsiendid ja teisendustegurid 5.7. Ülekantav CO2 6. Mõõtmispõhised meetodid paiksete käitiste jaoks 6.1. Üldised sätted 6.2. Mõõtmispõhiste meetodite määramistasandid 6.3. Täiendavad menetlused ja nõuded 7. Mõõtemääramatuse hindamine 7.1. Arvutamine 7.2. Mõõtmine 8. Aruandlus 9. Andmete säilitamine 10. Kontroll ja tõendamine 10.1. Andmete kogumine ja töötlemine 10.2. Kontrollisüsteem 10.3. Kontrollitegevused 10.3.1. Menetlused ja vastutus 10.3.2. Kvaliteedi tagamine 10.3.3. Andmete läbivaatamine ja kinnitamine 10.3.4. Tellitud töö 10.3.5. Parandused ja parandustegevus 10.3.6. Registrid ja dokumendid 10.4. Verifitseerimine 10.4.1. Üldised põhimõtted 10.4.2. Tõendamismeetodid 11. Heitekoefitsiendid 12. CO2 suhtes neutraalse biomassi liikide loetelu 13. Tegevuspõhiste andmete ja koefitsientide kindlaksmääramine 13.1. Kütuste alumise kütteväärtuse ja heitekoefitsiendi määramine 13.2. Tegevuspõhiste oksüdatsioonikoefitsientide kindlaksmääramine 13.3. Protsessi käigus tekkiva heite koefitsientide, teisendustegurite ja koostisega seotud andmete kindlaksmääramine 13.4. Biomassiosa määramine 13.5. Kütuste ja materjalide omaduste määramise ning heite pideva mõõtmise nõuded 13.5.1. Akrediteeritud laboratooriumide kasutamine 13.5.2. Akrediteerimata laboratooriumide kasutamine 13.5.3. Sidusgaasianalüsaatorite ja gaasikromatograafide kasutamine 13.6. Proovivõtumeetodid ja analüüside sagedus 14. Aruandlusvorm 14.1. Käitise tuvastamine 14.2. Ülevaade käitise tegevusaladest ja heitest 14.3. Põlemisel tekkivad heitkogused (arvutamine) 14.4. Protsessi käigus tekkivad heitkogused (arvutamine) 14.5. Ainetaseme meetod 14.6. Mõõtmismeetod 14.7. Lämmastikhapet, adipiinhapet, kaprolaktaami, glüoksaali ja glüoksüülhapet tootvate käitiste aruanne N2O heite kohta 14.8. Aruanne Pfc Heite Kohta Primaaralumiiniumi Tootmisel 15. Aruandluskategooriad 15.1. IPCC aruandlusvorm 15.2. EPRTRi otsuse IPPC allikakategooriate koodid 16. Nõuded vähesaastavatele käitistele

1. SISSEJUHATUS

Käesolev lisa sisaldab direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud tegevusaladest pärineva ja seoses nende tegevusaladega kindlaksmääratud kasvuhoonegaaside heiteseire ja aruandluse üldisi suuniseid. Täiendavad suunised tegevuspõhise heite kohta on esitatud ►M4 II–XI ja XIII–XXIV lisas ◄ .

2. MÕISTED

▼M2

Käesolevas lisas ning ►M4 II–XXIV lisas ◄ kasutatakse direktiivis 2003/87/EÜ kindlaksmääratud mõisteid. Käesoleva lisa kohaldamisel tähendab „käitaja” siiski käitajat vastavalt direktiivi 2003/87/EÜ artikli 3 punktile f ja „õhusõidukite käitaja” mõiste on esitatud kõnealuse artikli punktis o.

▼B

1) Peale selle kasutatakse järgmisi põhilisi mõisteid: a) „tegevusalad” – direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud tegevusalad; b) „pädev asutus” – kooskõlas direktiivi 2003/87/EÜ artikliga 18 määratud pädev asutus või asutused; ▼M2 c) „heiteallikas” – käitise eraldi kindlaksmääratav osa (punkt või protsess), millest eraldub kasvuhoonegaase, või lennutegevuse puhul – üksik õhusõiduk; ▼B d) „lähtevoog” – teatud liiki kütus, toormaterjal või toode, mille tarbimise või tootmise tagajärjel eraldub kasvuhoonegaaside heide ühest või mitmest allikast; ▼M2 e) „seiremetoodika” – toimingute summa, mida käitaja või õhusõidukite käitaja kasutab konkreetse käitise või lennutegevuse heite kindlaksmääramiseks; ▼B f) „seirekava” – üksikasjalik, täielik ja läbipaistev dokumenteeritud plaan konkreetse ►M2 käitise või õhusõidukite käitaja ◄ heitkoguste seireks, mis sisaldab andmekogumise ja -töötluse dokumentatsiooni ning selle tõesuse kontrollimise süsteemi; ▼M2 g) „määramistasand” – konkreetne meetod tegevusandmete, heitekoefitsientide, aastaheite, aasta keskmise tunniheite ning oksüdatsioonikoefitsientide ja teisendustegurite, samuti kasuliku koormuse kindlaksmääramiseks; ▼B h) „aasta” – ajavahemik, mis hõlmab kalendriaastat 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini; ▼M2 i) „aruandeperiood” – üks kalendriaasta, mille jooksul viiakse läbi heite ja tonnkilomeetriandmete seire ning antakse nende kohta aru; ▼B j) „kauplemisperiood” – saastekvootidega kauplemise süsteemi mitut aastat hõlmav periood (näiteks 2005–2007 või 2008–2012), mille kohta liikmesriik on välja töötanud siseriikliku saastekvootide eraldamise kava kooskõlas direktiivi 2003/87/EÜ artikli 11 lõigetega 1 ja 2; ►M2 lennutegevuse puhul tähendab kauplemisperiood kõnealuse direktiivi artikli 3c lõigetes 1 ja 2 osutatud perioodi. ◄

2) Kohaldatakse järgmisi heite, kütuste ja materjalidega seotud mõisteid: a) „põlemisel tekkiv heide” – kasvuhoonegaaside heide, mis tekib kütuse eksotermilisel reageerimisel hapnikuga; b) „protsessi käigus tekkiv heide” – kasvuhoonegaaside heide, välja arvatud põlemisel tekkiv heide, mis tekib tahtlike ja tahtmatute reaktsioonide tagajärjel ainete vahel või nende muundumisel, kaasa arvatud metallimaakide keemiline ja elektrolüütiline reaktsioon, ainete termiline lagundamine ja ainete sünteesimine saaduseks või lähteaineks; c) „oma-CO2” – kütuses olev CO2; d) „konservatiivne” – kindlaksmääratud valik eeldusi, mille ülesandeks on vältida aastaheite alahindamist; e) „partii” – ühe saadetisena või teatava ajavahemiku jooksul pidevalt edastatud kütuse- või materjalikogus, millest on võetud representatiivsed proovid ning mille omadused on kirjeldatud; f) „kaubanduslikud kütused” – kindla koostisega kütused, millega sageli ja vabalt kaubeldakse, kui partiiga kauplemine toimub majanduslikult sõltumatute partnerite vahel, hõlmates kõiki kaubanduslikke standardkütuseid, maagaasi, kerget ja rasket kütteõli, sütt, naftakoksi; g) „kaubanduslikud materjalid” – kindla koostisega materjalid, millega sageli ja vabalt kaubeldakse, kui partiiga kauplemine toimub majanduslikult sõltumatute partnerite vahel; ▼M2 h) „kaubanduslik standardkütus” – rahvusvahelisele standardile vastavad kaubanduslikud kütused, millele on omane 95 % usaldusvahemik mitte rohkem kui ± 1 % nende täpsustatud alumisest kütteväärtusest, kaasa arvatud gaasiõli, kerge kütteõli, bensiin, lambiõli, petrooleum, etaan, propaan ja butaan, lennukipetrooleum (Jet A1 või Jet A), reaktiivbensiin (Jet B) ja aviobensiin (AvGas). ▼B

3) Kohaldatakse järgmisi mõõtmistega seotud mõisteid: a) „täpsus” – mõõtmistulemuse ja teatud koguse tegeliku väärtuse kokkulangevus (või rahvusvaheliselt aktsepteeritud ja kindlakstehtavaid kalibreerimismaterjalide ja standardmeetoditega empiiriliselt kindlaks määratud kontrollväärtus), võttes arvesse nii juhuslikke kui süstemaatilisi tegureid; b) „mõõtemääramatus” – parameeter, mis on seoses sellise koguse määramistulemusega, mis iseloomustab teatud kogusele mõistlikult omistatavate väärtuste dispersiooni, kaasa arvatud nii juhuslike kui süstemaatiliste tegurite mõju, ja mida väljendatakse protsentides ning mis kajastab keskmise ümbruses olevat usaldusvahemikku ja mis hõlmab 95 % saadud väärtustest, kusjuures võetakse arvesse asümmeetrilist väärtuste jaotust; c) „aritmeetiline keskmine” – väärtuste kogumi liikmete summa jagatud kogumi liikmete arvuga; d) „mõõtmine” – toimingute kogum, mille eesmärgiks on kindlaks määrata väärtus või kogus; e) „mõõteinstrument” – seade, mida kasutatakse mõõtmiseks kas iseseisvalt või koos lisaseadme(te)ga; f) „mõõtesüsteem” – mõõteinstrumentide ja muu aparatuuri täiskomplekt, näiteks proovivõtu ja andmetöötluse seadmed, mida kasutatakse selliste muutujate määramiseks nagu aktiivsuseandmed, süsinikusisaldus, kütteväärtus ja CO2 heitekoefitsient; g) „kalibreerimine” – toimingute kogum, mis teeb teatavates tingimustes kindlaks seosed mõõteseadme või mõõtesüsteemi näidatud või materiaalmõõdu või referentsmaterjali kaudu väljendatud väärtuste ja vastavate koguste väärtuste vahel, mis on tõestatud tugietaloni abil; h) „heite pidev mõõtmine” – toimingute kogum, mille eesmärgiks on määrata koguse väärtus regulaarsete (mitu korda tunnis toimuvate) mõõtmiste abil, kohaldades kas mõõtmist otse korstnas või ekstraheerimist korstna läheduses paikneva mõõteinstrumendiga, siia alla ei kuulu mõõtmismeetodid, mis põhinevad korstnast üksikproovide võtmisel; i) „standardtingimused” – temperatuur 273,15 K (st 0 oC) ja rõhk 101,325 Pa; standardtingimustega määratletakse normaalkuupmeeter (Nm3); ▼M3 j) „mõõtmispunkt” – heiteallikas, mille puhul heite mõõtmiseks kasutatakse heitkoguste pidevseiresüsteeme (HPMS), või sellise torusüsteemi ristlõige, mille puhul CO2 voo määramiseks kasutatakse pidevseiresüsteeme. ▼B

4) Järgmisi mõisteid kohaldatakse seoses CO2 heite arvutamise ja mõõtmise meetoditega: a) „põhjendamatud kulud” – meetme kulud, mis on ebaproportsionaalsed võrreldes sellest saadud tuluga, mille on kehtestanud pädev asutus. Määramistasandite valikuga seoses võib künnist defineerida kui lubatavuse väärtust, mis vastab täpsuse paranemise tasemele. Meetmete korral, mis tõstavad deklareeritud heite kvaliteeti, kuid millel pole otsest mõju täpsusele, võib põhjendamatu kulu vastata murdarvule, mis ületab soovitusliku künnise 1 % olemasolevatest eelmise kauplemisperioodi kohta teatatud heiteandmetest. ►M2 Kui käitisel või õhusõidukite käitajal sellised varasemad andmed puuduvad, kasutatakse kontrollväärtusena sama või võrreldava tegevusega tegeleva käitise või õhusõidukite käitaja andmeid ja neid hinnatakse vastavalt nende tootmismahule; ◄ b) „tehniliselt teostatav” – käitaja suudab nõutava ajaga hankida tehnilised vahendid, mis suudavad vastata ettepandud süsteemi nõuetele; ▼M2 c) „vähese tähtsusega lähtevood” – väiksemate lähtevoogude rühm, mille on valinud käitaja ja mis koos võetuna eraldavad 1 kilotonni või vähem fossiilset CO2 aastas või mis lisavad vähem kui 2 % (fossiilse CO2 maksimaalne lisandumine kuni 20 kilotonni aastas) selle käitise või õhusõidukite käitaja fossiilse CO2 aastaheitele enne ülekantud CO2 lahutamist vastavalt sellele, kumma heite absoluutväärtus on suurem; ▼B d) „suured lähtevood” – lähtevoogude rühm, mis ei kuulu väikeste lähtevoogude rühma; ▼M2 e) „väikesed lähtevood” – käitaja valitud lähtevood, mis koos võetuna eraldavad aastas 5 kilotonni või vähem fossiilset CO2 või mis lisavad vähem kui 10 % (fossiilse CO2 maksimaalne lisandumine kuni 100 kilotonni aastas) selle käitise või õhusõidukite käitaja fossiilse CO2 aastaheitele enne ülekantud CO2 lahutamist vastavalt sellele, kumma heite absoluutväärtus on suurem. ▼B f) „biomass” – mittekaevandatav ja bioloogiliselt lagunev orgaaniline aine, mis pärineb taimedest, loomadest ja mikroorganismidest. See hõlmab ka põllumajandus-, metsandus- ja nendega seotud majandusharude tooteid, kõrvalsaadusi, jääke ja jäätmeid, samuti tööstus- ja olmejäätmete kivistumata ja bioloogiliselt lagunevat orgaanilist osa. Biomass hõlmab ka kivistumata ja bioloogiliselt laguneva orgaanilise materjali lagunemisel regenereeritud gaase ja vedelikke; g) „puhas” – materjal või kütus, millest vähemalt 97 massiprotsenti moodustab konkreetne aine või element, mille kaubanduslik puhtusaste on purum. Biomassi puhul on see kütuse või materjali süsiniku hulgas leiduv biomassi süsinik; h) „energiataseme meetod” – meetod kütuseks kasutatud energiakoguse määramiseks elektrikatlas, mida arvutatakse kasutatava soojuse ja vastavate energiakadude (kiirguse, edasikandumise ja heitgaaside kaudu) summana.

5) Kohaldatakse järgmisi kontrolli ja tõendamisega seotud mõisteid: a) „kontrollirisk” – parameetri tundlikkus aastaheite aruandes sisalduvate oluliste väärkajastamiste suhtes, mida kontrollsüsteemi abil ei väldita, avastata ega parandata õigeaegselt; b) „avastamisrisk” – risk, et kontrollija ei avasta olulist väärkajastamist või olulist nõuetele mittevastavust; c) „sisalduv risk” – parameetri tundlikkus aastaheite aruandes sisalduvate oluliste väärkajastamiste suhtes, tingimusel et asjaomaseid kontrollitegevusi ei toimunud; d) „tõendamisrisk” – risk, et kontrollija esitab tegelikkusele mittevastava tõendamisotsuse. Tõendamisrisk on sisalduva riski, kontrolliriski ja avastamisriski funktsioon; ▼M2 e) „põhjendatud kindlustunne” – kõrge, kuid mitte absoluutne kindlustunde aste, väljendatuna tõendamisotsuses positiivselt kui kindlustunne selle kohta, et tõendamise objektiks olnud heitearuandes ei esine olulisi väärkajastamisi ja et käitises või õhusõidukite käitajal ei esine olulisi nõuetele mittevastavusi; ▼B f) „olulisuse tase” – kvantitatiivne künnis või piirväärtus, mida kasutatakse asjakohase tõendamisotsuse koostamiseks aastaheite aruandes esitatud heiteandmete kohta; ▼M2 g) „kindlustunde aste” – määr, mille ulatuses kontrollija on kindel tõendamise tulemustes, mille kohaselt kogu käitise või õhusõidukite käitaja kohta esitatud teabes esinevad märkimisväärsed ebatäpsused või neid ei esine; h) „nõuetele mittevastavus” – tõendamise all oleva käitise või õhusõidukite käitaja tahtlik või tahtmatu tegu või tegevusetus, mis on vastuolus pädeva asutuse poolt heaks kiidetud käitise heiteloa tingimuste või direktiivi 2003/87/EÜ artikli 3g kohase seirekava nõuetega; i) „oluline nõuetele mittevastavus” – pädeva asutuse poolt käitise või õhusõidukite käitaja heiteloa tingimuste või direktiivi 2003/87/EÜ artikli 3g alusel heaks kiidetud seirekavas sisalduvad nõuetele mittevastavused, mis võivad mõjutada pädeva asutuse toimimisviisi käitise või õhusõidukite käitaja suhtes; ▼B j) „oluline väärkajastamine” – väärkajastamine (väljajätmised, eksimused andmete esitamises ja vead, mis ei arvesta lubatavat mõõtemääramatust) aastaheite aruandes, mis kontrollija professionaalse hinnangu kohaselt võivad mõjutada aastaheite aruande menetlemist pädeva asutuse poolt, näiteks kui väärkajastamine ületab olulisuse taseme; k) „akrediteerimine” – tõendamise kontekstis õiendi väljastamine akrediteeriva asutuse otsuse kohta, et kontrollija on ametlikult tõestanud oma pädevust ja sõltumatust tõendamise läbiviimiseks kooskõlas täpsustatud nõuetega, ja seda on üksikasjalikult hinnatud; l) „verifitseerimine” – kontrollija poolt läbi viidud toimingud, mille eesmärgiks on esitada direktiivi 2003/87/EÜ artiklis 15 ja V lisa alusel kehtestatud eeskirjadele vastav tõestamisotsus; m) „kontrollija” – pädev, sõltumatu, akrediteeritud tõendamisasutus või isik, kes vastutab tõendamisprotsessi läbiviimise ja aruandluse eest vastavalt liikmesriikide poolt direktiivi 2003/87/EÜ V lisa kohaselt kehtestatud üksikasjalikele nõuetele.

▼M2

6. Lennutegevuse heite ja tonnkilomeetriandmetega seoses kohaldatakse järgmisi mõisteid: a) „väljumiskoha lennuväli” – lennuväli, millelt algab direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud lennutegevuste hulka kuuluv lend; b) „sihtkoha lennuväli” – lennuväli, millel lõpeb direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud lennutegevuste hulka kuuluv lend; c) „lennuväljade paar” – paar, mille moodustavad väljumiskoha lennuväli ja sihtkoha lennuväli; d) „massi ja tasakaalu käsitlevad dokumendid” – dokumendid, mis on kindlaks määratud rahvusvahelistes või riigi eeskirjades, millega rakendatakse standardid ja soovituslikud tavad (SARP), nagu need on esitatud Chicago konventsiooni 6 lisas (Õhusõidukite käitamine), ( 6 ) sealhulgas nõukogu määruses (EMÜ) nr 3922/91 täpsustatud eeskirjades (EU-OPS), mida on muudetud komisjoni 20. augusti 2008. aasta määruse (EÜ) nr 859/2008 III lisa allosas J või samaväärsetes rahvusvahelistes eeskirjades; e) „reisijad” – isikud, välja arvatud meeskonnaliikmed, kes on lennu ajal õhusõiduki pardal; f) „kasulik koormus” – lennu ajal õhusõiduki pardal asuva lasti, posti, reisijate ja pagasi üldkaal; g) „vahemaa” – väljumiskoha lennuvälja ja sihtkoha lennuvälja vaheline kaugust mööda suurringjoont, millele lisatakse kindlaksmääratud tegurina 95 km; h) „tonnkilomeeter” – 1 tonn kasulikku koormust, mis on veetud kaugusele 1 kilomeeter.

▼M3

7) Seoses CO2 kogumisest, transpordist ja geoloogilisest säilitamisest tekkiva kasvuhoonegaaside heitega kasutatakse järgmisi mõisteid: a) „CO2 geoloogiline säilitamine” – CO2 geoloogiline säilitamine direktiivi 2009/31/EÜ artikli 3 lõike 1 tähenduses; b) „säilitamiskoht” – säilitamiskoht direktiivi 2009/31/EÜ artikli 3 lõike 3 tähenduses; c) „säilitamiskompleks” – säilitamiskompleks direktiivi 2009/31/EÜ artikli 3 lõike 6 tähenduses; d) „CO2 transport” – CO2 torutransport geoloogiliseks säilitamiseks direktiivi 2009/31/EÜ kohaselt lubatud säilitamiskohas; e) „transpordivõrk” – transpordivõrk direktiivi 2009/31/EÜ artikli 3 lõike 22 tähenduses; f) „CO2 kogumine” – muudel juhtudel lenduva CO2 kogumine gaasivoost transpordiks ja geoloogiliseks säilitamiseks direktiivi 2009/31/EÜ kohaselt lubatud säilitamiskohas; g) „kogumiskäitis” – käitis, kus CO2 kogumine toimub; h) „väljapääsenud heitkogused” – ebakorrapärased või ettekavatsematud heitkogused allikatest, mida ei ole võimalik lokaliseerida või mis on individuaalseks seireks liiga erinevad või väikesed, näiteks heide rikkumata tihendite, ventiilide, vahepealsete kompressorjaamade ja vahepealsete säilitamisrajatiste kaudu; i) „väljalastud heitkogused” – väljutamiskoha määramise teel käitisest tahtlikult välja lastud heitkogused; j) „veesammas” – veesammas direktiivi 2009/31/EÜ artikli 3 lõike 2 tähenduses; k) „süsivesinike tõhustatud tootmine” – süsivesinike tootmine lisaks süsivesinikele, mida ekstraheeritakse looduslikult vee sissepritse teel või teiste moodustega; l) „leke” – geoloogilise säilitamise kontekstis leke direktiivi 2009/31/EÜ artikli 3 lõike 5 tähenduses.

▼B

3. SEIRE JA ARUANDLUSE PÕHIMÕTTED

Tagamaks direktiivi 2003/87/EÜ alusel kasvuhoonegaaside täpse ja tõendatava seire ja aruandluse, tuginetakse järgmistele põhimõtetele.

▼M1

Täielikkus. ►M2 Käitise või õhusõidukite käitaja ◄ seire ja aruandlus hõlmavad direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud tegevustega ning muude asjakohaste tegevustega, mis on hõlmatud vastavalt direktiivi artiklile 24, seotud allikatest ja lähtevoogudest pärinevat põlemisel ja protsessi käigus tekkivat heidet ning selliste tegevustega seotud kasvuhoonegaaside koguheidet, kusjuures samal ajal välditakse kahekordset arvestust.

▼B

Järjepidevus.Seiratav ja deklareeritud heide muutub aja jooksul võrreldavaks, kui kasutatakse samu seiremeetodeid ning andmekogumeid. Seiremeetodeid võib muuta kooskõlas käesolevate suuniste sätetega, kui see parandab esitatud andmete täpsust. Seiremeetodite muudatused esitatakse pädevale asutusele heakskiitmiseks ja need tuleb täielikult dokumenteerida kooskõlas käesolevate suunistega.

Läbipaistvus.Seireandmeid, sealhulgas eeldused, võrdlusandmed, tegevusandmed, heite-, oksüdatsioonikoefitsiendid ja teisendustegurid kogutakse, registreeritakse, koostatakse, analüüsitakse ja dokumenteeritakse sellisel viisil, mis võimaldab kontrollijal ja pädeval asutusel heite määramise tulemusi reprodutseerida.

▼M2

Tõesus.Tuleb tagada, et määratud heitetaseme väärtused ei oleks süstemaatiliselt suuremad või väiksemad tegelikest väärtustest. Mõõtemääramatuse allikad tehakse kindlaks ja neid vähendatakse niipalju, kui see on asjakohane. Hoolitsetakse, et heite arvutamine ja mõõtmine oleks võimalikult täpne. Käitaja esitab põhjendatud kinnituse selle kohta, et teatatud andmed heitetasemete kohta, mida oli vaja määrata, on terviklikud. Heitetasemete määramiseks kasutatakse käesolevates suunistes kindlaksmääratud sobivaid seiremeetodeid. Kõiki esitatavate seireandmete saamiseks kasutatavaid mõõteriistu ja muid katseseadmeid tuleb rakendada, hooldada, kalibreerida ja kontrollida nõuetekohaselt. Seireandmete talletamiseks ja kasutamiseks mõeldud arvutustabelites ei tohi olla vigu. Heiteandmete teatamisel ja nendega seotud asjaolude avalikustamisel tuleb hoiduda sisuliselt vääradest avaldustest, vältida erapoolikust teabe valimisel ja esitamisel ning anda käitise või õhusõidukite käitaja heite usaldusväärne ja tasakaalustatud kirjeldus.

▼B

Kulutasuvus.Seiremeetodite valimisel tuleb suuremast täpsusest tulenevad täiustused viia tasakaalu lisakuludega. Seega on heiteseire ja aruandluse eesmärk saavutada suurim võimalik täpsus, välja arvatud juhul, kui see ei ole tehniliselt teostatav või kui sellega kaasnevad põhjendamatult suured kulud. ►M2 Seiremetoodika kirjeldab käitajale tegevusjuhiseid loogiliselt ja lihtsalt, vältides töö dubleerimist ning võttes arvesse käitises juba olemasolevaid või õhusõidukite käitaja poolt juba kasutatavaid süsteeme. ◄

Tõepärasus.Kasutajad võivad olla kindlad, et verifitseeritud heitearuandes kajastatakse tõepäraselt seda, mida seal väidetavalt kajastatakse või mille kohta võib põhjendatult eeldada, et seda seal kajastatakse.

Heiteseire ja heitest teatamise tõhustamine.Heitearuannete tõendamismenetlus on efektiivne ning usaldusväärne kvaliteedi tagamise ja kontrolli toetamiseks vajalik abinõu, mille abil käitaja saab heiteseiret ja heitest teatamist tõhustada.

4. KASVUHOONEGAASIDE HEITE SEIRE

4.1. SEIRE ULATUS

▼M2

Käitise või õhusõidukite käitaja seire ja andmetest teatamise kord hõlmab kogu käitises või õhusõidukite käitaja poolt teostatavate direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud tegevusalade juurde kuuluvatest allikatest ja/või lähtevoogudest pärinevat heidet, samuti tegevusalasid ja kasvuhoonegaase, mida liikmesriigid on lisanud nimestikku direktiivi 2003/87/EÜ artikli 24 alusel. Lisaks tagavad õhusõidukite käitajad, et oleksid kehtestatud dokumenteeritud menetlused, millega registreeritakse igasugused muudatused saasteallikate loetelus, nagu õhusõiduki liisimine või ost, ning tagatakse heiteandmete täielikkus ja hoitakse ära nende kahekordne arvessevõtmine.

▼B

Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 6 lõike 2 punktis b nõutakse, et kasvuhoonegaaside heiteluba sisaldaks käitise tegevusalade ja heite kirjeldust. ►M2 Seepärast nimetatakse loal või, lennutegevuse puhul, hõlmatakse seirekavaga kõik direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud tegevusaladega seotud kasvuhoonegaaside heite allikad ja lähtevood, mis kuuluvad seire ja aruandluse alla. ◄ Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 6 lõike 2 punktis c nõutakse, et kasvuhoonegaaside heiteluba sisaldaks seirenõudeid, milles on kindlaks määratud seiremeetodid ja sagedus.

▼M3

Kui tuvastatakse direktiivi 2009/31/EÜ kohased säilitamiskompleksi lekked, mis põhjustavad heiteid või CO2 pääsu veesambasse, käsitatakse neid asjakohase käitise puhul heiteallikatena, kohaldades sellekohast seiret vastavalt XVIII lisa sätetele. Lekke võib heiteallikate hulgast välja arvata, kui pädev asutus selle pärast direktiivi 2009/31/EÜ artikli 16 kohaste parandusmeetmete võtmist heaks kiidab ning lekke põhjustatud heidet või pääsu veesambasse enam ei täheldata.

▼M2

Käitiste heite hinnangute koostamisel jäetakse välja transpordiks kasutatavatest sisepõlemismootoritest pärinev heide.

▼B

Heiteseire hõlmab heidet, mis on tekkinud aruandeperioodi jooksul tavalise käitamise ja ebatavaliste sündmuste, sealhulgas käivitamise ja seiskamise ning hädaolukordade tõttu.

Kui direktiivi 2003/87/EÜ I lisa ühe ja sama alapealkirja alla kuuluva ühe või mitme tegevusala eraldi või ühine tootmisvõime või toodang ületab ühes käitises või ühes tegevuskohas selles lisas määratletud asjakohase künnise, tuleb seirata kõigi asjaomase käitise või tegevuskoha direktiivi I lisas loetletud tegevusaladega seotud allikatest ja/või lähtevoogudest pärit heiteid ning nendest teatada.

See, kas täiendavat põletuskäitist, näiteks soojuse ja elektri koostootmisjaama, peetakse ühte I lisas osutatud tööd tegeva käitise osaks või eraldi käitiseks, oleneb kohalikest asjaoludest ja määratakse kindlaks käitisele antud heiteloa tingimustega.

Käitisest pärinevaks peetakse kogu käitise poolt tekitatud heidet, olenemata sellest, kas asjaomane käitis tarnib soojust või elektrit teistele käitistele või mitte. Teistest käitistest saadud soojuse või elektri tootmisel tekkinud heidet ei peeta pärinevaks käitisest, kuhu see tarnitakse.

4.2. ARVUTUS- JA MÕÕTMISPÕHISED MEETODID

▼M2

Vastavalt direktiivi 2003/87/EÜ IV lisale lubatakse käitiste heitetaseme määramisel kasutada:

▼B

— arvutuspõhist meetodit, mille puhul lähtevoo heitetaseme määramiseks kasutatakse mõõtesüsteemide abil kogutud tegevusandmeid, laboratoorsete analüüside abil saadud täiendavaid parameetreid ja standardkoefitsiente, või

— mõõtmispõhist meetodit, mille puhul heiteallika heitetase määratakse suitsugaasis leiduva kasvuhoonegaasi asjakohase kontsentratsiooni ja suitsugaasivoo pidevmõõtmise teel.

Käitaja võib teha ettepaneku mõõtmispõhise meetodi kasutamiseks juhul, kui ta suudab tõestada, et:

— see annab usaldusväärselt täpsema käitise aastaheite väärtuse kui alternatiivne arvutusmeetod, kusjuures välditakse ebamõistlikke kulusid, ja

— mõõtmis- ja arvutusmeetodi tulemuste võrdlus põhineb heiteallikate ja lähtevoogude identsel kogumil.

Pädev asutus peab mõõtmismeetodi kasutamise heaks kiitma. Käitaja kinnitab mõõdetud heidet iga aruandeperioodi puhul käesolevate suuniste kohaselt tehtud arvutustega vastavalt punkti 6.3c juhistele.

Pädeva asutuse heakskiidu korral võib käitaja ühte käitisesse kuuluvate erinevate allikate puhul mõõtmis- ja arvutusmeetodit kombineerida. Käitaja tagab ja tõestab, et heite puhul ei esine lünki ega topeltarvestust.

4.3. SEIREKAVA

Kasvuhoonegaaside heiteloa tingimused sisaldavad vastavalt direktiivi 2003/87/EÜ artikli 6 lõike 2 punktile c seirenõudeid, milles täpsustatakse seiremeetodeid ja -sagedust. ►M2 Vastavalt kõnealuse direktiivi artiklile 3g esitavad õhusõidukite käitajad pädevale asutusele seirekava, milles esitatakse meetmed heite seire ja tonnkilomeetriandmete seireks ning nendest aruandmiseks. ◄

Seiremeetodid on osa seirekavast, mille pädev asutus kiidab heaks vastavalt käesolevas punktis ja selle alajagudes kehtestatud kriteeriumidele. Liikmesriik või riigi pädevad asutused tagavad, et metoodika, mida käitised kohaldavad, täpsustatakse loatingimustega või üldiste õiguslikult siduvate reeglitega, kui seda näeb ette direktiiv 2003/87/EÜ.

▼M2

Pädev asutus kontrollib ja kiidab heaks käitaja ette valmistatud seirekava enne aruandeperioodi algust ja uuesti pärast iga olulist muudatust käitise või õhusõidukite käitaja poolt kasutatavas seiremeetodis. Seirekava esitatakse standardvormingus ja ettenähtud kuupäevaks, kui konkreetset tegevust reguleerivas lisas on seda nõutud.

▼B

Vastavalt punktis 16 sätestatule sisaldab seirekava järgmist:

a) järelevalve alla kuuluva käitise ja selle tegevuse täpne kirjeldus;

b) teave seire ja aruandlusega seotud vastutuse kohta käitises;

c) heite lähtevoogude ja käitises tehtavate tööde loetelu, mille järele tuleb valvata;

d) kasutatava arvutamis- või mõõtmismeetodi kirjeldus;

▼M4

e) iga seiratava lähtevoo puhul tegevusandmete, süsinikusisalduse (kui kohaldatakse massitasakaalu meetodit või muud sellist meetodit, mis vajab heite arvutamiseks süsinikusisaldust), heite- ja oksüdatsioonikoefitsientide ning teisendustegurite määramistasandite loetelu ja kirjeldus;

▼B

f) lähtevoogude seireks kasutatavate mõõtesüsteemide kirjeldus ning mõõteinstrumentide spetsifikaadid ja täpne paiknemine;

▼M1

g) tõendid, mis kinnitavad tegevusandmete ja teiste parameetrite (vajaduse korral) mõõtemääramatuse künniste vastavust igale lähtevoole ja/või heiteallikale kohaldatavale määramistasandile;

▼B

h) vajaduse korral iga lähtevoo kütuse ja materjali alumise kütteväärtuse, süsinikusisalduse, heitekoefitsiendi, oksüdatsioonikoefitsiendi ja teisendusteguri ning biomassi sisalduse määramiseks vajalike proovide võtmiseks kasutatava meetodi kirjeldus;

i) iga lähtevoo kütuse ja materjali alumise kütteväärtuse, süsinikusisalduse, heitekoefitsiendi, oksüdatsioonikoefitsiendi ja teisendusteguri ning biomassi sisalduse määramiseks kavandatavate allikate või analüüsimeetodite kirjeldus;

j) vajaduse korral akrediteerimata laboratooriumide ja asjaomaste analüüsimenetluste loetelu ja kirjeldus, mis sisaldab asjakohaste kvaliteedi tagamise meetmete loetelu, näiteks punktis 13.5.2 kirjeldatud laboratooriumidevahelised võrdlused;

k) vajaduse korral allika seirel kasutatava heite pideva mõõtmise süsteemide kirjeldus, nt mõõtmispunktid, mõõtmissagedus, kasutatavad seadmed, kalibreerimismenetlus, andmete kogumise ja salvestamise kord ja kinnitava arvutamise meetod ning tegevusandmete, heitekoefitsientide jms aruandlus;

l) kui kasutatakse nn tagavarameetodit (punkt 5.3): vajaduse korral lähenemisviisi ja mõõtemääramatuse analüüsi täielik kirjeldus, kui see pole juba hõlmatud käesoleva loetelu punktidega a–k;

▼M1

m) andmete kogumise, töötlemise ja kontrollimise toimingute kirjeldus, samuti tegevuste kirjeldus (vt jaotised 10.1–10.3 ja XIII lisa jaotis 8);

▼B

n) vajaduse korral teave seoste kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja auditeerimissüsteemi (EMAS) ja teiste keskkonnajuhtimissüsteemide (näiteks ISO14001:2004) alusel võetud meetmetega, eriti menetluste ja kontrolli osas seoses kasvuhoonegaaside heite seire ja aruandlusega;

▼M3

o) vajaduse korral temperatuuri ja rõhu seireseadmete asukoht transpordivõrgus;

p) vajaduse korral menetlused transpordivõrgu lekete vältimiseks, tuvastamiseks ja hindamiseks;

q) transpordivõrkude puhul menetlused, mis tagavad CO2 tõhusa ülekande üksnes käitistesse, millel on kehtiv kasvuhoonegaaside heiteluba või kus mis tahes CO2 heite puhul toimib tulemuslik seire ja aruandlus vastavalt käesoleva lisa punktile 5.7;

r) käesoleva lisa punkti 5.7 kohase CO2 ülekande puhul vastuvõtva ja ülekandva käitise tuvastamine. Kasvuhoonegaaside heiteluba omavate käitiste puhul on selleks direktiivi 2003/87/EÜ artikli 19 kohaselt määrusega sätestatud käitise identifitseerimiskood;

s) vajaduse korral selliste pidevseiresüsteemide kirjeldus, mida kasutatakse käesoleva lisa punkti 5.7 kohaselt CO2 üle kandvate käitiste vahelistes CO2 ülekandepunktides;

t) vajaduse korral võimalike lekete põhjustatud heite või veesambasse pääsenud CO2 kvantitatiivne hindamine, samuti lekete põhjustatud tegeliku heite või veesambasse pääsenud CO2 rakenduslik ja võib-olla ka kohandatud kvantitatiivne hindamine vastavalt XVIII lisale;

▼M4

u) vajaduse korral kuupäevad, mil toimus mõõtmine CF4 ja C2F6 käitisepõhiste heitekoefitsientide määramiseks, ning tulevikus sellise määramise kordamise ajakava;

v) vajaduse korral CF4 ja C2F6 käitisepõhiste heitekoefitsientide määramisel kasutatud protseduuri kirjeldav protokoll, millest nähtub ka, et mõõtmised toimusid ja toimuvad tulevikus piisavalt pika aja jooksul, et mõõdetavaid väärtusi teisendada, ja kestsid vähemalt 72 tundi;

w) vajaduse korral primaaralumiiniumi tootmisega tegelevates käitistes väljapääsenud heitkoguste kogumisefektiivsuse määramise metoodika.

▼B

Seiremeetodit muudetakse, kui see parandab esitatavate andmete täpsust, välja arvatud juhul, kui see ei ole tehniliselt teostatav või kui sellega kaasnevad põhjendamatult suured kulud.

▼M3

Seiremeetodi kui seirekava osa oluline muudatus esitatakse pädevale asutusele heakskiitmiseks, kui see puudutab:

— käitise tabelis 1 esitatud liigituse muutumist;

— heite määramiseks kasutatud arvutusmeetodi asendamist mõõtmismeetodiga;

— tegevusandmete või teiste parameetrite (vajadusel) mõõtemääramatuse suurendamist, mille tõttu võib muutuda määramistasand;

— säilitamiskohtade lekete põhjustatud heite kvantitatiivse hindamise kasutamist või kohandamist.

▼B

Kõigist seiremeetodite või nende aluseks olevate andmekogumite kavandatavatest muudest muudatustest tuleb teatada pädevale asutusele viivitamata pärast seda, kui käitaja saab nendest teada või oleks mõistlikkuse piires pidanud teada saama, kui seirekavas pole sätestatud teisiti.

Seirekava muudatused peavad olema selgelt määratletud, põhjendatud ja täielikult dokumenteeritud ettevõtja sisedokumentides.

Pädev asutus võib nõuda käitajalt seirekava muutmist juhul, kui seirekava ei vasta enam käesolevates suunistes ette nähtud eeskirjadele.

Teabe vahetamiseks pädevate asutuste ja komisjoni vahel seire, aruandluse ja tõendamise kohta kooskõlas käesolevate suunistega ning nende ühtse kohaldamise huvides hõlbustavad liikmesriigid iga-aastast seire, aruandluse ja tõendamise kvaliteedi tagamise ja hindamise menetlust, mille komisjon algatas direktiivi 2003/87/EÜ artikli 21 lõike 3 alusel.

5. CO2 HEITE PUHUL KASUTATAVAD ARVUTUSPÕHISED MEETODID

5.1. ARVUTUSVALEMID

CO2 heite arvutamisel kasutatakse kas järgmist valemit:

CO2 heide = tegevusandmed × heitekoefitsient × oksüdatsioonikoefitsient

või muud tegevuspõhistes suunistes täpsustatud lähenemist.

Seoses selle valemiga määratletakse põlemisel tekkivate heitkoguste ja protsessi käigus tekkivate heitkoguste mõisted järgmiselt:

Põlemisel tekkivad heitkogused

▼M2

Tegevusandmed põhinevad kütuse tarbimisel. Kasutatud kütuse kogust väljendatakse energiasisaldusena teradžaulides (TJ), kui käesolevates suunistes pole määratud teisiti. Alumise kütteväärtuse kasutamist ei loeta vajalikuks mõne konkreetse tegevuse puhul, kui seda tegevust reguleerivas lisas on näidatud, et CO2 tonnides kütusetonni kohta väljendatud heitekoefitsienti kasutades võib saavutada sama täpsusastme. Heitekoefitsienti väljendatakse CO2 tonnides teradžauli kohta (t CO2/TJ), kui käesolevates suunistes pole määratud teisiti. Kütuse kasutamisel ei oksüdeeru kogu kütuses olev süsinik süsinikdioksiidiks (CO2). Mittetäieliku oksüdeerumise põhjuseks on ebatõhus põlemisprotsess, mille puhul osa süsinikku jääb põlemata või oksüdeeritakse osaliselt ning jääb tahma ja tuha sisse. Oksüdeerumata või osaliselt oksüdeerunud süsinik võetakse arvesse oksüdatsioonikoefitsiendi abil, mis esitatakse murdarvuna. Oksüdatsioonikoefitsient väljendatakse hariliku murruna. Sellekohane arvutusvalem on järgmine:

▼B

CO2 heide = kütusekulu (t või Nm3) * alumine kütteväärtus (TJ/t või TJ/Nm3) * heitekoefitsient (tCO2/TJ) * oksüdatsioonikoefitsient

Põlemisel tekkiva heite arvutamisviis määratakse kindlaks II lisas.

Protsessi käigus tekkivad heitkogused

Tegevusandmed põhinevad materjalikulul, tootlikkusel või toodangul ning need väljendatakse tonnides (t) või normaalkuupmeetrites (Nm3). Heitekoefitsient väljendatakse süsinikdioksiidi tonnides tonni või normaalkuupmeetri kohta (t CO2/t või t CO2/Nm3). Sisendmaterjalis sisalduvat süsinikku, mis ei muundu protsessi käigus CO2-ks, võetakse arvesse murdarvuna väljendatavas ümberarvestuskoefitsiendis. Juhul kui heitekoefitsiendis juba arvestatakse ümberarvestuskoefitsienti, ei kasutata eraldi ümberarvestuskoefitsienti. Kasutatava sisendmaterjali kogus väljendatakse massi või mahuna (t või Nm3). Arvutamiseks kasutatav lõplik valem on järgmine:

▼M4

Protsessi käigus tekkivate heitkoguste arvutamisviis määratakse kindlaks II–XI ja XVI–XXIV lisa tegevuspõhistes suunistes. Mitte kõigi II–XI lisas toodud arvutusmeetodite puhul ei kasutata teisendustegurit.

▼B

Protsessi käigus tekkivate heitkoguste arvutamisviis määratakse kindlaks ►M3 II–XI ning XVI, XVII ja XVIII lisa ◄ tegevuspõhistes suunistes. Mitte kõigi ►M3 II–XI ning XVI, XVII ja XVIII lisa ◄ esitatud meetodite puhul ei kasutata ümberarvestuskoefitsienti.

5.2. MÄÄRAMISTASANDI MEETODID

►M2 ►M4 II–XI ja XIV–XXIV lisas ◄ sätestatud tegevuspõhised suunised hõlmavad konkreetseid meetodeid järgmiste muutujate kindlaksmääramiseks: tegevusandmed (koosnevad kahest muutujast – kütuse-/materjalikulu ja alumine kütteväärtus), heitekoefitsiendid, andmed koostise kohta, oksüdatsioonikoefitsiendid ja teisendustegurid ning kasulik koormus. ◄ Neid erinevaid lähenemisviise nimetatakse määramistasanditeks. Määramistasandite ühest algav ja kasvav number kajastab suurenevat täpsust, nii et eelistatud on kõige suurema numbriga määramistasand.

Käitaja võib ühes arvutuses esinevate eri muutujate puhul (tegevusandmed, heitekoefitsient, oksüdatsioonikoefitsient või teisendustegur) kohaldada erinevaid heakskiidetud määramistasandeid. Pädev asutus peab määramistasandi valiku heaks kiitma (vt punkt 4.3).

Samaväärsetele määramistasanditele viidates kasutatakse sama numbrit ja kindlat tähte (nt määramistasand 2a ja 2b). Nende tegevusalade puhul, mille jaoks käesolevate suuniste raames on esitatud alternatiivsed arvutusmeetodid (nt VII lisa: „Meetod A – põletusahju sisendil põhinev” ja „Meetod B – klinkri toodangul põhinev”), võib käitaja ühe meetodi teisega asendada ainult siis, kui ta suudab pädevale asutusele tõestada, et asendamise tulemuseks on asjaomase tegevuse heite täpsem seire ja aruandlus.

Kõik käitajad kasutavad kõrgeima määramistasandi meetodit, et määrata seire ja aruandluse eesmärgil kindlaks kõigi B- või C-kategooria käitiste lähtevoogudega seotud muutujad. Seiremeetodi alusel võib teatava muutuja puhul kasutada paremuselt järgmist määramistasandit ainult siis, kui pädevale asutusele tõestatakse, et kõrgeima määramistasandi kasutamine ei ole tehniliselt teostatav või et sellega kaasnevad põhjendamatult suured kulud. Liikmesriigid teavitavad direktiivi 2003/87/EÜ artikli 21 kohaselt komisjoni, kui käitiste suhtes, mille fossiilse CO2 aastaheide ületab 500 kilotonni (st C-kategooria käitised), ei kohaldata kõikide suurte lähtevoogude puhul kõrgeimate määramistasandite kombinatsiooni.

Vastavalt punkti 16 juhistele tagavad liikmesriigid, et käitajad kasutavad kõigi suurte lähtevoogude puhul vähemalt tabelis 1 esitatud määramistasandeid, välja arvatud juhul, kui see pole tehniliselt võimalik.

Käitaja võib valida madalaimaks tasandiks 1. määramistasandi väikesest lähtevoost pärineva heite arvutamiseks vajalike muutujate puhul ning kasutada minimaalsete lähtevoogude seireks ja aruandluseks omaenda määramistasandeid mitte arvestavat hindamismeetodit, kuid mõlemal juhul tuleb see esitada pädevale asutusele heakskiitmiseks.

Käitaja esitab viivitamata ettepaneku kohaldatava määramistasandi muutmiseks, kui:

— kättesaadavad andmed on muutunud, võimaldades heite määramisel suuremat täpsust;

— on tekkinud uus heiteallikas;

— kütuste või kasutatavate toormaterjalide valik on oluliselt muutunud;

— seiremeetodist tulenevates andmetes avastati vead;

— muudatust nõuab pädev asutus.

Puhaste biokütuste ja materjalide puhul võib kohaldada käitistele või nende tehniliselt eristatavatele osadele lähenemisviisi, mille puhul määramistasandit ei kasutata, välja arvatud juhul, kui vastavat väärtust kasutatakse biomassist tuletatud CO2 lahutamiseks heite pideva mõõtmisega määratud heitest. Määramistasandit mittekasutavad meetodid hõlmavad energiataseme meetodi. Puhaste biokütuste ja materjalide fossiilsetest saasteainetest tekkinud süsinikdioksiidi heitest teatatakse koos biomassi lähtevoo andmetega ja neid võib hinnata määramistasandit mittekasutavate meetoditega. Kütusesegusid ja biomassi sisaldavaid materjale iseloomustatakse, kohaldades käesoleva lisa punkti 13.4 sätteid, välja arvatud juhul, kui lähtevoog määratakse minimaalsena.

▼M4

II lisa tabelis 1 osutatud kaubanduslike standardkütuste minimaalsete määramistasandite meetodeid, mida kasutatakse põletamise kohta, võib kasutada ka teiste tegevusalade kohta.

▼B

Kui kõrgeima määramistasandi meetodi või kokkulepitud muutujapõhise määramistasandi kasutamine ei ole ajutiselt tehniliselt teostatav, võib käitaja kohaldada kõrgeimat võimalikku määramistasandit seni, kuni eelmise määramistasandi kohaldamise tingimused on taastatud. Käitaja esitab pädevale asutusele viivitamata tõendid määramistasandi muutmise vajalikkuse kohta ja üksikasjad ajutise seiremeetodi kohta. Käitaja võtab kõik vajalikud meetmed, et võimaldada esialgse määramismeetodi taastamine seire ja aruandluse teostamiseks.

Määramistasandite muutused peavad olema täielikult dokumenteeritud. Väikesi mõõtmisseadmete seisakutest tingitud puudusi andmetes käsitletakse vastavalt heale ametialasele tavale, mis tagab heite konservatiivse hindamise, ning saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli (IPPC) 2003. aasta juuli võrdlusdokumendile järelevalve üldpõhimõtete kohta ( 7 ). Kui määramistasandit vahetatakse aruandeperioodi jooksul, arvutatakse ja esitatakse pädevale asutusele mõjutatud tegevusvaldkonna tulemused aruandeperioodi asjaomase perioodi kohta aastaaruande eraldi jagudena.

▼M4

Tabel 1

Miinimumnõuded

(„–” tähendab „ei kohaldata”)

Veerg A : A-kategooria käitised (käitised, mille keskmine teatatud heide aastas eelmise kauplemisperioodi jooksul (või mille kohta antud konservatiivne hinnang või prognoos, kui teatatud heite andmed pole kättesaadavad või neid ei saa enam kasutada) on kuni 50 kilotonni CO2-ekvivalenti ilma biogeenilist CO2 hõlmamata ja enne sellest ülekantava CO2 lahutamist).

Veerg B : B-kategooria käitised (käitised, mille keskmine teatatud heide aastas eelmise kauplemisperioodi jooksul (või mille kohta antud konservatiivne hinnang või prognoos, kui teatatud heite andmed pole kättesaadavad või neid ei saa enam kasutada) on 50–500 kilotonni CO2-ekvivalenti ilma biogeenilist CO2 hõlmamata ja enne sellest ülekantava CO2 lahutamist).

Veerg C : C-kategooria käitised (käitised, mille keskmine teatatud heide aastas eelmise kauplemisperioodi jooksul (või mille kohta antud konservatiivne hinnang või prognoos, kui teatatud heite andmed pole kättesaadavad või neid ei saa enam kasutada) on üle 500 kilotonni CO2-ekvivalenti ilma biogeenilist CO2 hõlmamata ja enne sellest ülekantava CO2 lahutamist).







Tegevusandmed Heitekoefitsient Koostis Oksüdatsioonikoefitsient Teisendustegur Kütusekulu Netokütteväärtus Lisa/tegevus A B C A B C A B C A B C A B C A B C II: Põletamine Kaubanduslikud standardkütused 2 3 4 2a/2b 2a/2b 2a/2b 2a/2b 2a/2b 2a/2b — — — 1 1 1 — — — Muud gaasilised ja vedelad kütused 2 3 4 2a/2b 2a/2b 3 2a/2b 2a/2b 3 — — — 1 1 1 — — — Tahked kütused 1 2 3 2a/2b 3 3 2a/2b 3 3 — — — 1 1 1 — — — Massitasakaalu meetod tahma tootmise ja gaasitöötlemisterminalide jaoks 1 2 3 — — — — — — 1 2 2 — — — — — — Tõrvikpõletid 1 2 3 — — — 1 2a/b 3 — — — 1 1 1 — — — Puhastamine Karbonaat 1 1 1 — — — 1 1 1 — — — — — — — — — Kips 1 1 1 — — — 1 1 1 — — — — — — — — —







Tegevusandmed Heitekoefitsient Koostis Teisendustegur Materjalikulu Netokütteväärtus A B C A B C A B C A B C A B C III: Rafineerimistehased Krakkimise katalüsaatori regenereerimine 1 1 1 — — — — — — — — — — — — Vesiniku tootmine 1 2 2 — — — 1 2 2 — — — — — — IV: Koksiahjud Massitasakaal 1 2 3 — — — — — — 2 3 3 — — — Kütus protsessi sisendmaterjalina 1 2 3 2 2 3 2 3 3 — — — — — — V: Metallimaakide särdamine ja paagutamine Massitasakaal 1 2 3 — — — — — — 2 3 3 — — — Karbonaatne sisendmaterjal 1 1 2 — — — 1 1 1 — — — 1 1 1 VI: Raud ja teras Massitasakaal 1 2 3 — — — — — — 2 3 3 — — — Kütus protsessi sisendmaterjalina 1 2 3 2 2 3 2 3 3 — — — — — — VII: Tsement Põletusahju sisendmaterjali alusel 1 2 3 — — — 1 1 1 — — — 1 1 2 Klinkritoodang 1 1 2 — — — 1 2 3 — — — 1 1 2 Tsemendiahjutolm 1 1 2 — — — 1 2 2 — — — — — — Mittekarbonaatne süsinik 1 1 2 — — — 1 1 2 — — — 1 1 2 VIII: Lubi, dolomiit ja magnesiit Karbonaadid 1 2 3 — — — 1 1 1 — — — 1 1 2 Leelismuldmetalli oksiid 1 1 2 — — — 1 1 1 — — — 1 1 2 IX: Klaas, mineraalvill Karbonaadid 1 1 2 — — — 1 1 1 — — — — — — X: Keraamika Süsinik sisendmaterjalides 1 1 2 — — — 1 2 3 — — — 1. 1 2 Leelismetalli oksiid 1 1 2 — — — 1 2 3 — — — 1 1 2 Puhastamine 1 1 1 — — — 1 1 1 — — — — — — XI: Tselluloos ja paber Standardmeetod 1 1 1 — — — 1 1 1 — — — — — — XIX: Naatriumkarbonaat ja naatriumvesinikkarbonaat Massitasakaal 1 2 3 — — — — — — 2 3 3 — — — XX: Ammoniaak Kütus protsessi sisendmaterjalina 2 3 4 2a/2b 2a/2b 3 2a/2b 2a/2b 3 — — — — — — XXI: Vesinik ja sünteesgaas Kütus protsessi sisendmaterjalina 2 3 4 2a/2b 2a/2b 3 2a/2b 2a/2b 3 — — — — — — Massitasakaal 1 2 3 — — — — — — 2 3 3 — — — XXII: Pakendamata orgaanilised kemikaalid Massitasakaal 1 2 3 — — — — — — 2 3 3 — — — XXIII: Metallide tootmine või töötlemine Massitasakaal 1 2 3 — — — — — — 2 3 3 — — — Protsessi käigus tekkivad heitkogused 1 1 2 — — — 1 1 1 — — — 1 1 2 XXIV: Alumiiniumi tootmine CO2 heite massitasakaal 1 2 3 — — — — — — 2 3 3 — — — PFC heide (tõusumeetod) 1 1 2 — — — 1 1 1 — — — — — — PFC heide (ülepingemeetod) 1 1 2 — — — 1 1 1 — — — — — —

▼M2

5.3. TAGAVARAMEETODID PAIKSETE KÄITISTE PUHUL

▼B

Juhul kui isegi madalaima, 1. määramistasandi nõuete kohaldamine kõikidele (v.a minimaalsetele) lähtevoogudele ei ole tehniliselt teostatav või tooks kaasa ebamõistlikult suured kulud, kasutab käitaja nn tagavarameetodit. See vabastab käitaja käesoleva lisa punkti 5.2 sätete kohaldamisest ja lubab välja töötada täielikult konkreetsetele vajadustele kohandatud metoodika. Käitaja tõendab pädevale asutusele, et sellise alternatiivse seiremetoodika kasutamise puhul kogu käitises järgitakse tabelis 2 esitatud kasvuhoonegaaside aastaheite üldise mõõtemääramatuse künniseid.

Mõõtemääramatuse analüüsil kvantifitseeritakse kõik aastaheite taseme arvutamisel kasutatavate muutujate ja parameetrite mõõtemääramatused, võttes arvesse ISO standardi mõõtemääramatuse väljendamise juhendit (1995) ( 8 ) ja ISO standardit 5168:2005. Analüüs viiakse läbi eelmise aasta andmete alusel enne, kui pädev asutus on seireplaani heaks kiitnud, ja uuendatakse igal aastal. Iga-aastane andmete ajakohastamine/uuendamine valmistatakse ette koos aasta heitearuandega ja see tuleb verifitseerida.

Liikmesriigid teatavad tagavarameetodit kasutavatest käitistest komisjonile kooskõlas direktiivi 2003/87/EÜ artikliga 21. Käitaja määrab tegevusandmeid, alumist kütteväärtust, heitekoefitsienti, oksüdatsioonikoefitsienti ja teisi parameetreid iseloomustavad muutujad, kui see on võimalik, või leiab nende hinnangulised väärtused, kasutades vastavalt vajadusele laboratooriumianalüüse, ja teatab nendest heitearuandes. Vastavad meetodid määratakse kindlaks seireplaanis ja pädev asutus kiidab need heaks. Tabelis 2 esitatud väärtusi ei kohalda käitised, kus kohaldatakse XII lisa ja kasvuhoonegaaside heide määratakse heite pidevseire süsteemide abil.







Tabel 2 Üldise mõõtemääramatuse künnised tagavarameetodi puhul Käitise kategooria Aasta koguheite mõõtemääramatuse künnis A ± 7,5 % B ± 5,0 % C ± 2,5 %

▼M2

5.4. TEGEVUSANDMED PAIKSETE KÄITISTE PUHUL

▼B

Tegevusandmed kajastavad teavet materjalivoogude, kütusekulu, sisendmaterjali või väljuva toodangu kohta, mida kütuste puhul väljendatakse energiaühikutes (TJ) (erandjuhtudel ka massi- või mahuühikutes (t või Nm3), vt punkt 5.5) ning tooraine või toodangu puhul massi või mahuühikutes (t või Nm3).

Käitaja võib tegevusandmeid määratleda arvetel näidatud kütusekoguste põhjal, mis määratakse kindlaks kooskõlas I lisaga ja ►M4 II–XXIV lisas ◄ heakskiidetud määramistasanditega.

Kui protsessi käigus tekkivate heitkoguste arvutamiseks ei ole võimalik tegevusandmeid vahetult enne protsessi kaasamist kindlaks teha, määratakse tegevusandmed kindlaks materjalivarudes toimunud muutuste hindamise kaudu:

materjal C = materjal P + (materjal S – materjal E) – materjal O,

kus:

materjal C : aruandeperioodi jooksul töödeldud materjal

materjal P : aruandeperioodi jooksul ostetud materjal

materjal S : materjalivaru aruandeperioodi alguses

materjal E : materjalivaru aruandeperioodi lõpus

materjal O : muul otstarbel (transpordiks või edasimüügiks) kasutatud materjal

Juhul kui materjalide S ja E määramine mõõtmise teel ei ole tehniliselt teostatav või kui sellega kaasneksid põhjendamatult suured kulud, võib käitaja hinnata neid kahte kogust

— eelmiste aastate andmete ja aruandeperioodi toodangu korrelatsiooni põhjal — või

— dokumenteeritud meetodite ja aruandeperioodi auditeeritud raamatupidamisaruannete asjakohaste andmete põhjal.

Juhul kui aasta tegevusandmete täpne kindlaksmääramine kogu kalendriaasta kohta ei ole tehniliselt teostatav või kui sellega kaasneksid põhjendamatult suured kulud, võib käitaja valida järgmise sobiva tööpäeva, et jooksvat aruandlusaastat järgmisest aastast eraldada. Kõrvalekalded ühe või mitme lähtevoo osas dokumenteeritakse selgelt, kalendriaasta representatiivse väärtuse alus kirjeldatakse ja võetakse järgmise aasta puhul samal viisil arvesse.

5.5. HEITEKOEFITSIENDID

▼M4

CO2-heite heitekoefitsiendid põhinevad kütuse või sisendmaterjali süsinikusisaldusel ja need arvutatakse kui tCO2/TJ (põlemisel tekkiv heide), või tCO2/t või tCO2/Nm3 (protsessi käigus tekkiv heide). Muude kasvuhoonegaaside kui CO2 jaoks on asjakohased heitekoefitsiendid määratletud käesolevate suuniste vastavates tegevuspõhistes lisades.

▼M2

Selleks et saavutada võimalikult suur läbipaistvus ja võimalikult suur ühtsus kasvuhoonegaaside riiklike andmekogudega, on põlemisel tekkiva heite korral kütuse heitekoefitsiendi väljendamine suhte t CO2/TJ asemel suhtega t CO2/t lubatud ainult juhul, kui muu lähenemise korral oleksid käitaja kulud põhjendamatult suured, samuti juhtudel, mis on määratletud kõnealuseid tegevuspõhiseid suuniseid käsitlevates lisades.

▼B

Süsiniku teisendamisel vastavaks CO2 väärtuseks kasutatakse koefitsienti ( 9 )3,664 (tCO2/t C).

Heitekoefitsiendid ja sätted tegevuspõhiste heitekoefitsientide tuletamiseks on esitatud käesoleva lisa punktides 11 ja 13.

Biomassi peetakse CO2 osas neutraalseks. Biomassi suhtes kohaldatakse heitekoefitsienti 0 (tCO2/TJ või t või Nm3). Käesoleva lisa punktis 12 on esitatud nende eri liiki materjalide näitlik loetelu, mida võib käsitleda biomassina.

Kütuse või materjali suhtes, mis sisaldab nii fossiilset süsinikku kui ka biomassisüsinikku, kohaldatakse kaalutud heitekoefitsienti vastavalt fossiilse süsiniku osale kütuse üldises süsinikusisalduses. See arvutus peab olema läbipaistev ning dokumenteeritud käesoleva lisa punktis 13 esitatud eeskirjade ja korra kohaselt.

Oma-CO2, mis tuuakse käitisesse kütuse osana (nt kõrgahjugaasi, koksiahjugaasi või maagaasina), arvestatakse kõnealuse kütuse heitekoefitsiendi hulka.

Kui pädev asutus selle heaks kiidab, võib oma-CO2, mis pärineb lähtevoost, kuid on hiljem käitisest välja viidud kütuse osana, lahutada selle käitise heitest, olenemata sellest, kas see kanti edasi EL heitega kauplemise süsteemi (HKS) käitisesse või mitte. Igal juhul antakse selle kohta aru täiendava kirjega. Liikmesriigid on kohustatud teatama komisjonile kõnealused käitised direktiivi 2003/87/EÜ artikli 21 alusel.

5.6. OKSÜDATSIOONIKOEFITSIENDID JA TEISENDUSTEGURID

Põlemisel tekkiva heite oksüdatsioonikoefitsienti või teisendustegurit kasutatakse protsessi käigus oksüdeerumata või teisendamata jäänud süsiniku osakaalu näitamiseks. Oksüdatsioonikoefitsientide puhul on kõige kõrgema määramistasandi kasutamise nõudest loobutud. Kui käitises kasutatakse erinevaid kütuseid ning arvutatakse tegevuspõhised oksüdatsioonikoefitsiendid, võib käitaja, kui pädev asutus on selle heaks kiitnud, määrata tegevuse kohta kindlaks ühe ühise oksüdatsioonikoefitsiendi ja kohaldada seda kõigi kütuste suhtes või, juhul kui ei kasutata biomassi, omistada mittetäieliku oksüdeerumise ühele suurele kütusevoole ning kasutada ülejäänute puhul väärtust 1.

▼M3

5.7. ÜLEKANTAV CO2

Kui pädev asutus selle heaks kiidab, võib käitaja arvutatud heitest arvata maha CO2, mis käitisest heitena ei eraldu, vaid viiakse käitisest välja:

▼M4

— puhta ainena või ainena, mida otseselt kasutatakse või seotakse toodetes, või lähteainena, kui ei kohaldata XIX–XXII lisas sätestatud muid nõudeid, või

▼M3

— muusse kasvuhoonegaaside heiteluba omavasse käitisesse, kui ei kohaldata XVII või XVIII lisas sätestatud muid nõudeid,

tingimusel, et mahaarvamine kajastub tegevuse ja käitise koguse vähenemisena aruandes, mille vastav liikmesriik esitab riikliku andmekogu kaudu Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni sekretariaadile. Iga käitise puhul, millest CO2 välja viiakse või mis selle vastu võtab, antakse vastavate CO2 koguste kohta aru nii väljasaatva kui ka vastuvõtva käitise heitkoguste aruande täiendava kirjena.

CO2 ülekandmisel teise käitisesse peab vastuvõttev käitis lisama saadud CO2 koguse oma arvutatud heitetasemele, kui ei kohaldata XVII ►M4 –XXII ◄ lisas sätestatud muid nõudeid.

Liikmesriigid teatavad nii asjaomased väljasaatvad kui ka vastuvõtvad käitised komisjonile kooskõlas direktiivi 2003/87/EÜ artikliga 21. CO2 ülekandmise puhul kõnealuse direktiivi kohaldamisalas olevasse käitisesse tuvastab saatev käitis vastuvõtva käitise heitkoguste aastaaruandes vastuvõtva käitise identifitseerimiskoodiga vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 19 kohastele määruse sätetele. Vastuvõttev käitis tuvastab saatva käitise samal viisil.

Ülekantud CO2-ks võib lugeda muu hulgas käitisest järgmisteks kasutusviisideks väljaviidud CO2:

— puhas CO2, mida kasutatakse jookide gaseerimiseks;

— puhas CO2, mida kasutatakse jahutamisel kuiva jääna;

— puhas CO2, mida kasutatakse kustutusaine, külmutusaine või laborigaasina;

— puhas CO2, mida kasutatakse vilja desinfitseerimiseks;

— puhas CO2, mida kasutatakse toiduaine- või keemiatööstuses lahustina;

— CO2, mida kasutatakse keemia- ja tselluloositööstuses lähteainena (nt uurea või karbonaatide asemel);

— heitgaaside poolkuivpuhastamiseks kasutatavates pihustuskuivatuse absorbentides (SDAP) seotud karbonaadid;

— kogumiskäitistesse üle kantud CO2;

— kogumiskäitistest transpordivõrkudesse üle kantud CO2;

— transpordivõrkudest säilitamiskohtadesse üle kantud CO2.

Kui ei kohaldata muid tegevuspõhistes lisades esitatud nõudeid, määratakse aasta jooksul ülekantud CO2 või karbonaadi mass kindlaks maksimaalse mõõtemääramatusega (mis on väiksem kui 1,5 %) kas mahu- või massivoo vahetu mõõtmisega, kaalumise teel või kaudselt asjaomaste toodete massi alusel (nt karbonaadid või uurea), kui see on asjakohane ja sobiv.

Kui ülekantava CO2 koguseid mõõdetakse nii väljasaatvas kui ka vastuvõtvas käitises, peavad saadetud ja vastuvõetud CO2 kogused olema vastavalt identsed. Kui koguste mõõtmistulemuste lahknevust on võimalik põhjendada mõõtesüsteemide määramatusvahemikuga, kasutatakse nii saatva kui ka vastuvõtva käitise heitkoguste aruannetes kahe mõõdetud väärtuse aritmeetilist keskmist. Heitkoguste aruanne hõlmab ka kinnitust, et nimetatud väärtus on kooskõlas saatva ja vastuvõtva käitise vastavate näitajatega. Mõõdetud väärtus kajastatakse täiendava kirjena.

Kui koguste mõõtmistulemuste lahknevust ei ole võimalik põhjendada mõõtesüsteemide määramatusvahemikuga, viivad asjaomaste käitiste käitajad mõõdetud väärtused vastavusse konservatiivseid kohandusi kasutades (st vältides heitkoguste alahindamist). Vastavusse viimise peavad õigeks tunnistama saatva ja vastuvõtva käitise kontrollijad ning selle peab heaks kiitma pädev asutus.

Kui osa ülekantud CO2-st on saadud biomassist või kui käitisele kehtivad direktiivi 2003/87/EÜ sätted vaid osaliselt, arvab käitaja maha üksnes ülekantud CO2 vastava massiosa, mis pärineb direktiivis käsitletud tegevustes kasutatud fossiilsetest kütustest ja materjalidest. Rakendatakse pädeva asutuse poolt heakskiidetud konservatiivseid meetodeid.

Kui saatvas käitises kasutatakse mõõtmismeetodit, kajastab nii saatev kui ka vastuvõttev käitis biomassist pärineva saadetud/vastuvõetud CO2 kogumahtu aruande täiendava kirjena. Vastuvõttev käitis ei pea sel eesmärgil omapoolseid mõõtmisi korraldama, vaid esitab saatva käitise andmed biomassist pärineva CO2 koguse kohta.

▼M2

6. MÕÕTMISPÕHISED MEETODID PAIKSETE KÄITISTE JAOKS

▼B

6.1. ÜLDISED SÄTTED

▼M1

Vastavalt jaotisele 4.2 võib kõigist või valitud allikaist pärit kasvuhoonegaaside heidet määrata standardseid või heakskiidetud meetodeid kasutades heitkoguste pideva mõõtmise süsteemide (HPMS) abil, kui käitaja on enne aruandeperioodi algust saanud pädeva asutuse kinnituse, et HPMSi kasutamisel saavutatakse täpsemad tulemused kui heite arvutamisel kõige täpsemat määramistasandit kasutades. Mõõtmisel põhinevate metoodikate konkreetsed juhised on esitatud XII ja XIII lisas. Liikmesriigid on kohustatud teatama komisjonile HPMSi seiresüsteemi osana kasutavad käitised direktiivi 2003/87/EÜ artikli 21 alusel.

▼B

Kontsentratsioonide ja samuti massi- või mahuvoogude mõõtmiseks kohaldatavad menetlused peavad võimaluse korral olema kooskõlas standardiseeritud meetodiga, mis vähendab valimite võtmise ja mõõtmisvigu ning mille mõõtemääramatus on teada. Kasutatakse CEN standardeid (st neid, mille on välja andnud Euroopa Standardikomitee), kui need on kättesaadavad. Kui CEN standardid puuduvad, kohaldatakse sobivaid ISO standardeid (st neid, mille on välja andnud rahvusvaheline standardiorganisatsioon) või riigisiseseid standardeid. Kohaldatavate standardite puudumise korral võib menetlusi võimaluse korral läbi viia kavandatavate standardite või tööstusharu parimate tavade suuniste kohaselt.

Asjakohased ISO standardid on näiteks järgmised:

— ISO 12039:2001 „Paiksetest allikatest pärit heide. Süsinikmonoksiidi, süsinikdioksiidi ja hapniku määramine. Tulemuslikkuse näitajad ja kalibreerimine automaatse määramismeetodi puhul” („Stationary source emissions – Determination of carbon monoxide, carbon dioxide and oxygen – Performance characteristics and calibration of an automated measuring method”);

— ISO 10396:2006 „Paiksetest allikatest pärit heide. Valimite võtmine gaaside kontsentratsiooni automaatseks määramiseks” („Stationary source emission – Sampling for the automated determination of gas concentrations”);

— ISO 14164:1999 „Paiksetest allikatest pärit heide. Gaasivoo mahuvoolumäära automaatne kindlaksmääramine gaasijuhtmetes („ Stationary source emissions. Determination of the volume flow rate of gas streams in ducts – automated method ”).

Mõõdetud CO2 heite biomassiosa lahutatakse arvutusmeetodit kasutades ja selle kohta antakse aru täiendava kirjega (vt käesoleva lisa punkt 14).

6.2. MÕÕTMISPÕHISTE MEETODITE MÄÄRAMISTASANDID

▼M1

Käitaja kasutab kooskõlas XII ja XIII lisa nõuetega kõrgeimaid määramistasandeid iga kasvuhoonegaaside heiteloas loetletud heiteallika puhul, mille kasvuhoonegaaside heide määratakse HPMSi abil.

▼B

Järgmist madalamat määramistasandit võib kasutada vastava heiteallika puhul ainult juhul, kui pädevale asutusele on tõendatud, et kõrgeima määramistasandi kasutamine pole tehniliselt teostatav või tekitab põhjendamatult suured kulud. Seetõttu peab valitud määramistasand peegeldama iga heiteallika puhul kõrgeimat täpsusastet, mida on tehniliselt võimalik saavutada ja mis ei tekita põhjendamatult suuri kulusid. Valitud määramistasand peab saama pädevalt asutuselt heakskiidu (vt punkt 4.3).

▼M1

Aruandeperioodidel 2008–2012 kohaldatakse CO2 heite puhul vähemalt XII lisa määramistasandit 2 ja N2O heite puhul vähemalt XIII lisa madalamaid määramistasandeid, kui see on tehniliselt teostatav.

▼B

6.3. TÄIENDAVAD MENETLUSED JA NÕUDED

▼M1

a) Proovide võtmise sagedus

Tunni keskmised väärtused (usaldusväärsed tunniandmed) arvutatakse (vajaduse korral) kõigi heite määramise elementide kohta XII ja XIII lisa alusel, kasutades kõiki selle tunni jooksul mõõdetud andmeid. Juhul kui seadmed ei ole töökorras või ei tööta osa aega tunnist, arvutatakse tunni keskmine võrdeliselt (pro rata) selle tunni ülejäänud osa jooksul mõõdetud andmetega. Juhul kui heite määramise elemendi usaldusväärseid tunniandmeid ei saa arvutada, kuna olemasolevad andmed moodustavad vähem kui 50 % tunni jooksul kogutavate andmete maksimaalsest arvust, loetakse tund kaotatuks. Iga juhtumi kohta, kus usaldusväärseid tunniandmeid ei saa määrata, arvutatakse käesoleva jaotise eeskirjade alusel asendusväärtused.

▼B

b) Puuduvad andmed

Juhul kui usaldusväärseid tunniandmeid ei ole võimalik kindlaks määrata ühe või mitme heite arvutamise elemendi kohta seetõttu, et seadmed ei ole kontrollitavad (näiteks kalibreerimisvigade või interferentsi tõttu) või ei tööta, määrab käitaja puuduva tunni andmete jaoks asendusväärtused allpool esitatud suuniste alusel.

i) Kontsentratsioonid

Juhul kui usaldusväärseid tunniandmeid ei ole võimalik kindlaks määrata vahetult mõõdetava parameetri osas nagu kontsentratsioon (nt kasvuhoonegaasid, O2), arvutatakse selle tunni asendusväärtus C* aine järgmise valemi põhjal:

kus

: konkreetse parameetri kontsentratsiooni aritmeetiline keskmine,

σ C_ : konkreetse parameetri kontsentratsiooni standardhälve parim hinnang.

Aritmeetiline keskmine ja standardhälve arvutatakse aruandeperioodi lõpus kogu aruandeperioodi jooksul mõõdetud heite andmekogumi põhjal. Kui käitises toimunud oluliste tehniliste muudatuste tõttu ei ole võimalik nimetatud perioodi kohaldada, lepitakse pädeva asutusega kokku kontrollajaraamistik, mille ulatus on võimaluse korral üks aasta.

Aritmeetilise keskmise ja standardhälbe arvutuskäik esitatakse kontrollijale.

ii) Teised parameetrid

Juhul kui usaldusväärseid tunniandmeid ei ole võimalik määrata kaudselt mõõdetavate parameetrite puhul, nagu kontsentratsioon, määratakse nende parameetrite asendusväärtused protsessi aine- või energiatasemel põhineva meetodi abil. Heite ülejäänud mõõdetud elementide arvutusi kasutatakse tulemuste kinnitamiseks.

Aine- või energiataseme mudel ja selle aluseks olevad eeldused dokumenteeritakse täpselt ja esitatakse koos arvutatud tulemustega kontrollijale.

c) Heite kinnitav arvutamine

▼M1

Paralleelselt heite määramisele mõõtmismeetodiga, mis on esitatud XII ja XIII lisas, määratakse iga arvestatud kasvuhoonegaasi aastaheide arvutamise teel, võttes aluseks ühe järgmistest võimalustest:

▼B

a) heide arvutatakse suuniste põhjal, mis on esitatud vastavate tegevuste kohta kehtivates lisades. Heite arvutamiseks võib üldiselt kohaldada madalamaid määramistasandeid (st kõige madalam on 1. määramistasand) või

b) heide arvutatakse 2006. aasta IPCC suuniste põhjal; nt võib kasutada 1. määramistasandi meetodeid.

Mõõtmise ja arvutamise meetodi rakendamisega saadud tulemuste vahel võivad esineda kõrvalekalded. Käitaja kasutab korrelatsiooni mõõtmise ja arvutamise teel saadud tulemuste vahel, võttes arvesse, et kahe erineva meetodi vahel võib esineda üldine hälve. Käitaja võtab selle korrelatsiooni arvesse ja kasutab arvutamise teel saadud tulemusi mõõtmise teel saadud tulemuste kontrollimiseks.

Käitaja määrab aastaheite aruandes, kui need andmed on kättesaadavad, tegevusandmete, alumise kütteväärtuse, heitekoefitsiendi, oksüdatsioonikoefitsiendi ja teiste heite määramiseks kasutatud parameetrite parimad hinnangud kooskõlas ►M3 II–XI ning XVI ►M4 –XXIV ◄ lisaga ◄ , kasutades vajaduse korral laboratooriumianalüüse, ja annab nende kohta aru. Pädeva asutuse heaks kiidetud asjaomaseid meetodeid ja valitud kontrollarvutuse meetodit kirjeldatakse seirekavas.

▼M1

Käitaja kasutab (välja arvatud XIII lisas kirjeldatud seire puhul) asendusväärtusi käesolevas jaotises kirjeldatud korras, kui võrdlus arvutatud tulemustega selgesti näitab, et mõõtmise teel saadud tulemused ei ole usaldatavad.

▼B

7. MÕÕTEMÄÄRAMATUSE HINDAMINE

7.1. ARVUTAMINE

Käesolevas punktis lähtutakse käesoleva lisa punktist 16. Käitaja peab heite arvutamisel olema teadlik mõõtemääramatuse peamistest allikatest.

▼M2

Arvutusmeetodi kasutamise korral vastavalt punkti 5.2 sätetele peab pädev asutus olema heaks kiitnud käitise kõikide lähtevoogude puhul kasutatavate määramistasandite kombinatsiooni, samuti kõik muud asjaomase käitise seiremeetodi üksikasjad, mida sisaldab käitise luba, või, lennutegevuse puhul, õhusõidukite käitaja seirekava. Seda tehes lubab pädev asutus heakskiidetud seiremeetodi nõuetekohasest rakendamisest otseselt tuleneva mõõtemääramatuse ning selle tõenduseks on loa sisu või, lennutegevuse puhul, heakskiidetud seirekava sisu. Määramistasandite kombinatsiooni märkimine heitearuandes kujutab endast mõõtemääramatuse kohta aruandmist direktiivi 2003/87/EÜ kohaldamise eesmärgil. Seega ei esitata arvutusmeetodi kohaldamise korral täiendavaid nõudmisi mõõtemääramatust käsitlevatest andmetest teatamise suhtes.

▼B

Mõõtesüsteemi puhul teatava määramistasandi raames kindlaksmääratud lubatud mõõtemääramatus koosneb kasutatavate mõõteseadmete täpsustatud mõõtemääramatusest, kalibreerimisega seotud mõõtemääramatusest ja võimalikust täiendavast mõõtemääramatusest seoses mõõteseadmete tegeliku kasutamisega. Määramistasandi raames märgitud künnised viitavad ühe aruandeperioodi väärtusega seotud mõõtemääramatusele.

Kui tegemist on kaubanduslike kütuste või materjalidega, võivad pädevad asutused lubada käitajal määrata aasta kütuse-/materjalivoo üksnes arvetes näidatud kütuse või materjali koguste põhjal ilma seotud määramistasandite individuaalse kinnitamiseta juhul, kui riigi õigusaktid või asjakohaste riiklike või rahvusvaheliste standardite tõendatud kohaldamine tagab, et tegevusandmetes kajastatud asjakohastest mõõtemääramatustaseme nõuetest peetakse tehingute puhul kinni.

►M2 Käitaja esitab kõikidel juhtudel kirjaliku tõendi kõigi lähtevoogude tegevusandmete määramisega seotud mõõtemääramatustasandite kohta, et tõendada vastavust käesolevate suuniste ►M3 II–XI ja XIV– ►M4 XXIV ◄ lisa ◄ esitatud mõõtemääramatustasandite künnistele. ◄ Käitaja võtab arvutuste aluseks mõõteseadmete tarnija esitatud tehnilise kirjelduse. Kui tehniline kirjeldus pole kättesaadav, esitab käitaja mõõteseadme mõõtemääramatustasandi hinnangu. Mõlemal juhul võtab käitaja arvesse tehniliste kirjelduste vajalikud parandused, mis tulenevad seadmete tegeliku kasutamise tingimustest nagu vananemine, füüsikalised keskkonnatingimused, kalibreerimine ja hooldus. Parandused võivad hõlmata konservatiivset eksperthinnangut.

Mõõtesüsteeme kasutav käitaja võtab arvesse mõõtesüsteemi kõigi komponentide kumulatiivset mõju aasta tegevusandmete mõõtemääramatusele, kasutades mõõtevea leviku seadust, ( 10 ) mis pakub kaks sobivat reeglit mittekorreleeruvate mõõtemääramatuste kombineerimiseks liitmisel ja korrutamisel või vastavateks konservatiivseteks lähendusteks, kui vastastikku sõltuvad mõõtemääramatused ilmnevad:

a) summa mõõtemääramatuse puhul (nt üksikud täiendused aasta väärtusele)

mittekorreleeruvate mõõtemääramatuste jaoks:

vastastikku sõltuvate mõõtemääramatuste jaoks:

kus

Utotal: summa mõõtemääramatus, mis on väljendatud protsendina;

xi ja Ui: on määramatud kogused ja nendega vastavalt seotud mõõtemääramatuste protsendimäärad.

b) toote mõõtemääramatuse jaoks (nt erinevad parameetrid, mida kasutatakse mõõtmistulemuse teisendamiseks massivoo andmeteks)

mittekorreleeruvate mõõtemääramatuste jaoks:

vastastikku sõltuvate mõõtemääramatuste jaoks:

kus

Utotal: koguste mõõtemääramatus, mis on väljendatud protsendina;

Ui: iga kogusega seotud mõõtemääramatuse protsendimäär.

Käitaja juhib ja vähendab kvaliteedi tagamise ja juhtimise protsessi kaudu heitearuandes sisalduvate heiteandmete täiendavat mõõtemääramatust. Tõendamismenetluse jooksul kontrollib kontrollija heakskiidetud seiremeetodi nõuetekohast kohaldamist ning hindab täiendava mõõtemääramatuse juhtimist ja vähendamist käitaja kvaliteedi tagamise ja kontrolli korra kaudu.

7.2. MÕÕTMINE

▼M1

Jaotise 4.2 sätete alusel võib käitaja põhjendada mõõtmisel põhineva meetodi kasutamist juhul, kui selle tulemusel on mõõtemääramatus usaldusväärselt madalam kui vastava arvutusmeetodi puhul (vrd jaotis 4.2) või ta peab kasutama mõõtmisel põhinevat meetodit, mida on kirjeldatud XIII lisas. Põhjenduse esitamiseks pädevale asutusele annab käitaja aru laiaulatuslikuma mõõtemääramatuse analüüsi tulemuste kohta, milles võetakse arvesse järgmisi mõõtemääramatuse allikaid kooskõlas standardiga EN 14181:

▼B

— pideva mõõtmise seadmete täpsustatud mõõtemääramatus;

— kalibreerimisega seotud mõõtemääramatus;

— täiendav mõõtemääramatus mõõteseadmete tegeliku kasutamise tõttu.

Pädev asutus võib käitaja põhjendusele tuginedes heaks kiita heite pideva mõõtmise süsteemi kasutamise käitaja poolt käitise teatavate allikate puhul, samuti võib pädev asutus heaks kiita kõik muud kõnealuste allikate seiremeetodi üksikasjad, mis tuleb märkida käitise loale. Seda tehes lubab pädev asutus heakskiidetud seiremeetodi nõuetekohasest rakendamisest otseselt tuleneva mõõtemääramatuse ning selle tõenduseks on loa sisu.

Käitaja märgib asjakohaste allikate ja lähtevoogude mõõtemääramatuse väärtuse, mis on saadud esialgse laiaulatusliku mõõtemääramatuse analüüsi tulemusel, pädevale asutusele esitatavasse heite aastaaruandesse, kuni pädev asutus kontrollib mõõtmise valimist arvutamise asemel ning palub mõõtemääramatuse väärtuse ümberarvutamist. Kõnealuse määramistasandi väärtuse märkimine heite aruandesse kujutab endast mõõtemääramatusest aru andmist direktiivi 2003/87/EÜ kohaldamise seisukohast.

Käitaja kontrollib ja vähendab kvaliteedi tagamise ja kontrollimise korra kaudu heitearuandes sisalduvate heiteandmete täiendavat mõõtemääramatust. Tõendamismenetluse jooksul kontrollib kontrollija heakskiidetud seiremeetodi nõuetekohast kohaldamist ning hindab ülejäänud mõõtemääramatuste kontrollimist ja vähendamist käitaja kvaliteedi tagamise ja kontrollimise korra kaudu.

8. ARUANDLUS

▼M2

Aruandmise nõuded käitiste ja õhusõidukite operaatorite puhul on sätestatud direktiivi 2003/87/EÜ IV lisas. Koguseliste andmete aruandluse alusena kasutatakse käesoleva lisa punktis 14 esitatud aruandevormi, välja arvatud juhul, kui Euroopa Komisjon on avaldanud aastaaruannete jaoks samaväärse elektroonilise standardprotokolli. Kui tegevuspõhises lisas on esitatud konkreetne aruandevorming, kasutatakse aruandmiseks kõnealust vormingut ja selles nõutud teavet.

▼B

Heitearuanne hõlmab aruandeperioodi kalendriaasta aastaseid heitkoguseid.

Aruande tõendab liikmesriik vastavalt direktiivi 2003/87/EÜ V lisas kehtestatud üksikasjalikele nõuetele. Käitaja esitab tõendatud aruande eelmise aasta heitkoguste kohta pädevale asutusele iga aasta 31. märtsiks.

Pädev asutus avalikustab tema käsutuses olevad heitearuanded Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivis 2003/4/EÜ (keskkonnateabele avaliku juurdepääsu ja nõukogu direktiivi 90/313/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta) ( 11 ) sätestatud eeskirjade kohaselt. Kõnealuse direktiivi artikli 4 lõike 2 punktis c sätestatud erandi kohaldamise korral võivad käitajad oma aruandes märkida, millist teavet nad peavad tundlikuks majandusteabeks.

Kõik käitajad lisavad käitist käsitlevasse aruandesse järgmise teabe:

1) direktiivi 2003/87/EÜ IV lisas täpsustatud käitise tunnusandmed ja selle ühekordne loanumber;

2) kõigi heiteallikate ja/või lähtevoogude summaarne heitkogus, valitud meetod (mõõtmine või arvutamine), valitud määramistasandid ja meetod (kui see on kohaldatav), tegevusandmed, ( 12 ) heitekoefitsiendid ( 13 ) ja oksüdatsioonikoefitsiendid/teisendustegurid ( 14 ). Täiendava kirjena esitatakse järgmised andmed, mida heites arvesse ei võeta: põletatud (TJ) või protsessides kasutatud (t või Nm3) biomassi kogused; biomassist pärit CO2 heide (t CO2), kui heite määramiseks kasutatakse mõõtmist; käitisest ülekantud CO2 (t CO2); kütuse koostisse kuuluv CO2, mis viiakse käitisest välja koos kütusega;

3) kui kütuste heitekoefitsiendid ja tegevusandmed on seotud energia asemel massiga, esitab käitaja aruandes täiendavad asendusandmed aasta keskmise alumise kütteväärtuse ja iga kütuse heitekoefitsiendi kohta. Asendusandmed tähendavad aasta väärtusi, mille tõepärasus on kinnitatud empiiriliselt või saadud tunnustatud allikatest, mida kasutatakse muutujate asendusandmetena (st kütuse-/materjalivoog, alumine kütteväärtus või heide, oksüdatsioonikoefitsiendid või teisendustegurid), mida nõutakse vaikimisi arvutusmeetodite puhul I–XI lisa kohaselt, et kindlustada täielik aruandlus, kui seiremetoodika ei võimalda kirjeldada kõiki nõutavaid muutujaid;

4) kui kohaldatakse ainetaseme meetodit, esitab käitaja käitisesse ja lattu siseneva ning sealt väljuva iga kütuse- ja materjalivoo massivoo, süsiniku- ja energiasisalduse;

5) kui kohaldatakse pidevat heiteseiret (XII lisa), annab käitaja aru aasta fossiilse CO2 heite ja samuti biomassi kasutamisel tekkiva CO2 heite kohta. Käitaja annab lisaks aru iga kütuse täiendavate asendusandmete kohta aasta keskmise alumise kütteväärtuse ja heitekoefitsiendi või vastavalt materjalide ja toodete teiste asjakohaste parameetrite kohta, mis on saadud kinnitava arvutamise teel;

6) kui kohaldatakse punktis 5.3 käsitletud tagavarameetodit, esitab käitaja iga sellise parameetri jaoks täiendavad asendusandmed, mille kohta meetodiga ei anta ►M3 I–XI ning XVI ►M4 –XXIV ◄ lisa ◄ nõutud andmeid;

7) kui kasutatakse kütust, kuid heidet arvutatakse kui protsessi käigus tekkivaid heitkoguseid, esitab käitaja nende kütuste põlemisel tekkiva heite puhul vastavate muutujate täiendavad asendusandmed heite vaikimisi arvutamiseks;

8) määramistasandite ajutised või jäävad muudatused, nende muudatuste põhjused, muudatuse alguse kuupäev ning ajutiste muudatuste alguse ja lõpu kuupäev;

9) mis tahes muud muudatused käitises aruandeperioodi jooksul, mis võivad olla heitearuande jaoks olulised;

▼M3

10) vajaduse korral CO2 kogus, mis saadetakse teise käitisesse või saadakse teisest käitisest, teatades käitise identifitseerimiskoodi vastavalt direktiivi 2003/87/EÜ artikli 19 kohastele määruse sätetele;

▼M4

11) vajaduse korral primaaralumiiniumi tootmistase, anoodiefekti tekkimise sagedus ja keskmine kestus aruandlusperioodil või anoodiefekti ülepinge andmed aruandlusperioodil, samuti CF4 ja C2F6 käitisepõhiste heitekoefitsientide viimase määramise tulemused, nagu on sätestatud XXIV lisas, ja torude kogumisefektiivsuse viimase määramise tulemused.

▼M3

Pädev asutus võib lubada CO2 säilitamiskohtade käitajatel peale nende sulgemist esitada heitkoguste lihtsustatud aruanded, mis sisaldavad vähemalt alapunktides 1 ja 9 nimetatud elemente, kui kasvuhoonegaaside heiteluba ei hõlma heiteallikaid.

▼B

Punktide 8 ja 9 kohaselt esitatavat teavet ja ►M4 punktidega 2 ja 11 ◄ seotud täiendavat teavet ei ole sobilik esitada aruandlusvormis esitatud tabeli kujul, seetõttu lisatakse see aastaheite aruandesse tavatekstina.

Kütustest ja nendest tulenevast heitest teatatakse, kasutades IPCC kütuse standardkategooriaid (vt käesoleva lisa punkt 11), mis põhinevad Rahvusvahelise Energiaagentuuri määratlustel. Juhul kui käitajaga seotud liikmesriik on avaldanud kütusekategooriate loetelu, mis sisaldab määratlusi ja heitekoefitsiente, mis on kooskõlas selle liikmesriigi viimase Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni sekretariaadile esitatud riikliku ülevaatega, kasutatakse neid kategooriaid ja nende heitekoefitsiente, juhul kui need asjakohase seiremeetodi raames heaks kiidetakse.

Lisaks sellele antakse aru jäätmeliikidest ja heitest, mis tulenevad jäätmete kasutamisest kütuse või sisendmaterjalina. Jäätmeliikidest teatamisel võetakse aluseks Euroopa jäätmete nimistu liigitus (komisjoni 3. mai 2000. aasta otsus 2000/532/EÜ, millega asendatakse otsus 94/3/EÜ, millega kehtestatakse jäätmeid käsitleva nõukogu direktiivi 75/442/EMÜ artikli 1 punkti a kohaselt jäätmete nimistu, ja nõukogu otsus 94/904/EÜ, millega kehtestatakse ohtlikke jäätmeid käsitleva nõukogu direktiivi 91/689/EMÜ artikli 1 lõike 4 kohaselt ohtlike jäätmete nimistu ( 15 ). Käitises kasutatavate jäätmeliikide nimetustele lisatakse asjakohane kuuekohaline kood.

Heitkoguste kohta, mis tekivad ühe teatud tüüpi käitise samalaadsete tegevusaladega seotud erinevatest allikatest või lähtevoogudest, võib antud tegevusala puhul ühiselt aru anda.

▼M1

Heitest antakse aru täisarvuni ümardatud CO2 või CO2(e) tonnidena (näiteks 1 245 978 tonni). Tegevusandmed, heitekoefitsiendid ja oksüdatsioonikoefitsiendid või teisendustegurid ümardatakse nii mitme koha täpsuseni, kui on vaja heite arvutamiseks ja aruandluseks.

▼M2

Et saavutada järjepidevus direktiivi 2003/87/EÜ alusel esitatavate andmete ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni alusel liikmesriikide esitatavate andmete ja muude Euroopa saasteainete heite- ja ülekanderegistri (EPRTR) jaoks esitatavate andmete vahel, tähistatakse käitise või õhusõidukite käitaja iga tegevus, kasutades võimaluse korral järgmise kahe aruandlussüsteemi koode:

▼B

a) siseriiklike kasvuhoonegaaside andmekogusüsteemide ühtne aruandlusvorm, mille on heaks kiitnud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni asjakohased organid (vt käesoleva lisa punkt 15.1);

b) Euroopa saasteainete heite- ja ülekanderegistri (EPRTR) loomist käsitleva määruse 166/2006 I lisas esitatud IPPC-kood (vt punkt 15.2 allpool).

9. ANDMETE SÄILITAMINE

▼M2

Käitaja dokumenteerib ja arhiveerib käitise või õhusõidukite käitaja kõikidest direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud tegevusaladega seotud allikatest ning lähtevoogudest pärit ja seoses nende tegevusaladega täpsustatud kasvuhoonegaaside heite seire andmed.

Dokumenteeritud ja arhiveeritud seireandmed peavad olema piisavad, et võimaldada käitaja poolt direktiivi 2003/87/EÜ artikli 14 lõike 3 kohaselt käitise või õhusõidukite käitaja aastaheite kohta esitatud aruande tõendamist vastavalt direktiivi V lisas sätestatud kriteeriumidele.

▼B

Aastaheite aruandesse mittekuuluvat aruandlust ega selle muul viisil avalikustamist ei nõuta.

Et kontrollijal või mõnel muul kolmandal osalisel oleks võimalik heite määramist korrata, säilitab ►M2 käitaja ◄ vähemalt kümne aasta jooksul pärast iga-aastase aruande esitamist direktiivi 2003/87/EÜ artikli 14 lõike 3 kohaselt järgmise teabe iga aruandeaasta kohta.

Arvutusmeetodi puhul:

— kõigi lähtevoogude loetelu, mille järele valvati;

— iga lähtevoo heite arvutamisel kasutatud tegevusandmed, mis on liigitatud protsessi ja kütuse või materjali liigi järgi;

— seiremeetodi valikut põhjendavad dokumendid ning pädeva asutuse heakskiidetud seiremeetodite ja määramistasandite ajutisi või alalisi muudatusi põhjendavad dokumendid;

— dokumendid seiremeetodi ning konkreetsete kütuste tegevuspõhiste heitekoefitsientide ja biomassiosa ja oksüdatsioonikoefitsiendi või teisendusteguri määramise kohta ning tõendid pädeva asutuse heakskiidu kohta;

▼M2

— käitise või õhusõidukite käitaja ja selle lähtevoogude kohta tegevusandmete kogumise korraga seotud dokumendid;

▼B

— pädevale asutusele siseriikliku saastekvootide eraldamise kava jaoks kauplemissüsteemi ajavahemikule eelnevate aastate kohta esitatud tegevusandmed, heite- ja oksüdatsioonikoefitsiendid või teisendustegurid;

— dokumendid heite järelevalvega seotud vastustusalade kohta;

— aastaheite aruanne ja

— mis tahes muu teave, mis on aastaheite aruande tõendamiseks vajalik.

Mõõtmisel põhineva metoodika kasutamise korral säilitatakse ka järgmine täiendav teave:

— kõigi heiteallikate loetelu, mille järele valvatakse;

— dokumendid, millega põhjendatakse mõõtmise valimist seiremeetodiks;

— iga kasvuhoonegaaside allika heite mõõtemääramatuse analüüsil kasutatud andmed, mis on liigitatud protsessi järgi;

— kinnitamisarvutusteks kasutatud andmed;

— pideva mõõtmise süsteemi üksikasjalik tehniline kirjeldus, sealhulgas dokumendid pädeva asutuse heakskiidu kohta;

— pideva mõõtmise süsteemi kaudu saadud töötlemata andmed ja koondandmed, sealhulgas dokumendid aja jooksul toimunud muudatuste, katsepäeviku, seisakute, kalibreerimiste ning hoolduse ja parandamise kohta;

— dokumendid pideva mõõtmise süsteemi võimalike muudatuste kohta.

▼M2

Lennutegevuse korral säilitatakse ka järgmine täiendav teave:

— nii käitajale kuuluvate kui ka liisitud õhusõidukite loetelu ja vajalikud tõendid selle kohta, et osutatud loetelu on täielik;

— igal aruandeperioodil toimunud lendude loetelu ja vajalikud tõendid selle kohta, et osutatud loetelu on täielik;

— kasuliku koormuse ja vahemaa määramiseks kasutatud andmed aastatel, mille kohta esitatakse tonnkilomeetriandmed;

— andmelünkade esinemise korral dokumendid andmelünkade täitmismeetodi kohta ja andmed, mida kasutati andmelünkade täitmiseks.

▼M3

CO2 kogumise, transpordi ja geoloogilise säilitamisega seoses tuleb alles hoida järgmine täiendav teave:

— vajaduse korral dokumendid säilitamiskompleksi viidud CO2 koguse kohta CO2 geoloogilise säilitamisega tegelevate käitiste kaupa;

— vajaduse korral transpordivõrgu representatiivsed koondandmed rõhu ja temperatuuri kohta;

— vajaduse korral säilitamisloa koopia, sealhulgas heakskiidetud seirekava vastavalt direktiivi 2009/31/EÜ artiklile 9;

— vajaduse korral direktiivi 2009/31/EÜ artikli 14 kohaselt esitatud aruanded;

— vajaduse korral direktiivi 2009/31/EÜ artikli 15 kohase kontrollimise aruanded;

— vajaduse korral dokumendid direktiivi 2009/31/EÜ artikli 16 kohaselt võetud parandusmeetmete kohta.

▼M4

Primaaralumiiniumi tootmisel säilitatakse järgmine täiendav teave:

— dokumentatsioon CF4 ja C2F6 käitisepõhiste heitekoefitsientide mõõtmiskampaaniate korras määramise tulemuste kohta,

— dokumentatsioon väljapääsenud heitkoguste kogumisefektiivsuse määramise tulemuste kohta,

— kõik asjakohased andmed primaaralumiiniumi tootmise, anoodiefekti sageduse ja kestuse või ülepinge kohta.

▼B

10. KONTROLL JA TÕENDAMINE

Heitkoguste kontrolli ja tõendamise nõuded on sätestatud käesoleva lisa punktis 16.

10.1. ANDMETE KOGUMINE JA TÖÖTLEMINE

Käitaja seab kasvuhoonegaaside heite seireks ja aruandluseks sisse tõhusa andmekogumis- ja käitlemissüsteemi ning dokumenteerib, rakendab ja hoiab seda käigus (edaspidi „andmevoo tegevused”) kooskõlas heakskiidetud seirekava, loatingimuste ja käesolevate suunistega. Andmevoo tegevused hõlmavad mõõtmist, seiret, analüüsi, andmete registreerimist, töötlemist ja parameetrite arvutamist, et kasvuhoonegaaside heite kohta aru anda.

10.2. KONTROLLISÜSTEEM

Käitaja seab sisse tõhusa kontrollisüsteemi, dokumenteerib, rakendab ja hoiab seda käigus nii, et andmevoo tegevuste lõpptulemusena koostatav aastaheite aruanne ei sisaldaks väärteavet ja oleks kooskõlas heakskiidetud seirekava, loatingimuste ja käesolevate suunistega.

Käitaja kontrollisüsteem koosneb menetlustest, mille eesmärk on tagada tõhus seire ja aruandlus, mida kavandavad ja rakendavad aastaheite aruannete eest vastutavad isikud. Kontrollisüsteem koosneb järgmistest osadest:

a) käitaja enda hindamisprotsess aastaaruandes esinevatest eksimustest, vääresitustest või väljajätmistest tulenevate riskide ja juhtimisriskide avastamiseks ning vastuolude avastamiseks heakskiidetud seirekavaga, loatingimustega ja käesolevate suunistega;

b) kontrollitegevused kindlaks tehtud riskide leevendamiseks. Käitaja hindab ja parandab oma kontrollisüsteemi, et vältida olulise väärteabe või tõsise mittevastavuse sattumise aastaheite aruandesse. Hindamised hõlmavad kontrollisüsteemi ja esitatud andmete siseauditit. Kontrollisüsteem võib toetuda ka muudele eeskirjadele ja dokumentidele, sealhulgas EL keskkonnajuhtimis- ja auditeerimissüsteemile (EMAS) või muude keskkonnajuhtimissüsteemide, ISO standardile 14001:2004 („Keskkonnajuhtimissüsteemid. Spetsifikatsioon ja selle kasutusjuhised”. Environmental management systems – Specification with guidance for use), standardile 9001:2000 ja finantskontrolli süsteemidele. Nimetatud võimaluste kasutamise korral tagab käitaja, et heakskiidetud seirekava, loatingimuste ja käesolevate suuniste nõuded on ühendatud hästi kohaldatavaks süsteemiks.

10.3. KONTROLLITEGEVUSED

Andmetes sisalduvate riskide ning juhtimisriskide kontrollimiseks ja leevendamiseks vastavalt punktile 10.2 määrab ja rakendab käitaja kontrollitegevused kooskõlas järgmiste punktidega 10.3.1–10.3.6.

10.3.1. MENETLUSED JA VASTUTUS

Käitaja määrab vastutuse seoses kõigi andmevoo tegevustega ning kõigi kontrollitegevustega. Vastuolus olevad kohustused, sealhulgas käitlemis- ja kontrollitegevused, eraldatakse, kus võimalik, või asendatakse alternatiivsete kontrollitegevustega.

Käitaja dokumenteerib andmevoo tegevused kirjalikult kooskõlas punktiga 10.1 ja kontrollitegevused kooskõlas punktidega 10.3.2–10.3.6, sealhulgas:

— andmekogumis- ja käitlemistegevuste, sealhulgas kasutatud arvutamis- või mõõtmismeetodite järjestuse ja vastastikuse toime kooskõlas punktiga 10.1;

— riskihinnangu kontrollisüsteemi kindlaksmääramiseks ja hindamiseks kooskõlas punktiga 10.2;

— määratud vastutuse jaoks vajalike pädevuste korraldamise kooskõlas punktiga 10.3.1;

— kasutatud mõõteseadmete ja infotehnoloogia (kui seda kasutatakse) kvaliteedi tagamise kooskõlas punktiga 10.3.2;

— esitatud andmete asutusesisene läbivaatamise kooskõlas punktiga 10.3.3;

— väljastpoolt sisse ostetud protsessid kooskõlas punktiga 10.3.4;

— parandused ja parandustegevus kooskõlas punktiga 10.3.5;

— registrid ja dokumentatsioon kooskõlas punktiga 10.3.6.

Iga menetlus loetletuist käsitleb (vastavalt vajadusele) järgmisi elemente:

— vastutus;

— registrid (elektrooniline ja füüsiline, vastavalt kohaldatavusele ja sobivusele);

— kasutatud infosüsteemid (kui kohaldatakse);

— sisendmaterjali ja toodangu selge seos eelmise ja järgmise tegevusega;

— sagedus (kui kohaldatakse).

Kindlaksmääratud riskide vähendamiseks valitakse kohased menetlused.

10.3.2. KVALITEEDI TAGAMINE

Käitaja tagab asjakohaste mõõteseadmete kalibreerimise, reguleerimise ja kontrollimise regulaarsete ajavahemike tagant, sealhulgas enne kasutamist, ning nende võrdlemise rahvusvahelistel standarditel põhinevate kättesaadavate etalonidega, kooskõlas punkti 10.2 alusel kindlaks määratud riskidega. Käitaja märgib seirekavas ära, kui mõõteseadme osi pole võimalik kalibreerida, ja esitab ettepanekud alternatiivseteks kontrollitegevusteks, mis peavad saama heakskiidu pädevalt asutuselt. Kui leitakse, et seadmed ei vasta nõuetele, võtab käitaja viivitamata olukorda parandavad meetmed. Kalibreerimise ja tõepärasuse kinnitamisega seotud andmeid säilitatakse kümme aastat.

Kui käitaja kasutab infotehnoloogiat, kaasa arvatud arvutitehnika, protsessi kontrollimiseks, kavandatakse, dokumenteeritakse, testitakse, rakendatakse, kontrollitakse ja hooldatakse seda viisil, mis tagab usaldusväärse, täpse ja õigeaegse andmetöötluse kooskõlas punktis 10.2 kindlaks määratud riskidega. Nõue hõlmab seirekavas esitatud arvutamisvalemite nõuetekohase kasutamise. Infotehnoloogia kontroll hõlmab juurdepääsukontrolli, varusalvestusi, taastamist, järjepidevuse planeerimist ja turvalisust.

10.3.3. ANDMETE LÄBIVAATAMINE JA KINNITAMINE

Andmevoo haldamiseks kavandab ja rakendab käitaja andmete läbivaatamise ja kinnitamise (valideerimise) kooskõlas punkti 10.2 alusel kindlaks määratud riskidega. Õigsuse kontrolli võib läbi viia käsitsi või elektrooniliselt. Kinnitamine (valideerimine) kavandatakse selliselt, et andmete kõrvalejätmise piirid oleksid võimaluse korral esitatud selgelt.

Käitamistasandil on andmeid lihtsalt ja tõhusalt võimalik läbi vaadata järelevalve käigus saadud väärtuste vertikaalse ja horisontaalse võrdlemise teel.

Vertikaalse meetodi puhul võrreldakse sama ►M2 käitise või õhusõidukite käitaja ◄ üle erinevatel aastatel teostatud järelevalve käigus saadud heite andmeid. Järelevalves esineb tõenäoliselt viga, kui aasta andmete erinevusi ei ole võimalik selgitada järgmisega:

— muudatused tegevuse tasemes;

— kütuse või sisendmaterjaliga seotud muudatused;

— heiteid tekitavate protsessidega seotud muudatused (nt energiatõhususe paranemine).

Horisontaalse meetodi puhul võrreldakse erinevate tegevusandmete kogumise süsteemide kaudu saadud väärtusi, sealhulgas:

— kütuse või materjali ostmisega seotud andmete võrdlemine varude muutumise andmetega (varude lõpp- ja algse