2009R1224 — ET — 01.01.2014 — 001.002

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:









▼B

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 1224/2009

20. november 2009

millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks, muudetakse määrusi (EÜ) nr 847/96, (EÜ) nr 2371/2002, (EÜ) nr 811/2004, (EÜ) nr 768/2005, (EÜ) nr 2115/2005, (EÜ) nr 2166/2005, (EÜ) nr 388/2006, (EÜ) nr 509/2007, (EÜ) nr 676/2007, (EÜ) nr 1098/2007, (EÜ) nr 1300/2008, (EÜ) nr 1342/2008 ning tunnistatakse kehtetuks määrused (EMÜ) nr 2847/93, (EÜ) nr 1627/94 ja (EÜ) nr 1966/2006







EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust ( 1 ), võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust ( 2 ), võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust ( 3 ), võttes arvesse Euroopa Andmekaitseinspektori arvamust ( 4 ) ning arvestades järgmist: (1) Ühise kalanduspoliitika eesmärk, nagu on sätestatud nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruses (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta), ( 5 ) on tagada vee-elusressursside kasutamine säästvates majandus-, keskkonna- ja sotsiaalsetes tingimustes. (2) Kuna ühise kalanduspoliitika edukus on seotud tõhusa kontrollisüsteemi rakendamisega, püütakse käesolevas määruses sätestatud meetmetega luua kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega globaalse ja integreeritud lähenemisviisiga ühenduse kontrolli-, inspektsiooni- ja rakendussüsteem kõigi ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks, et kanda hoolt vee-elusressursside säästva kasutamise eest, hõlmates kõnealuse poliitika kõiki aspekte. (3) Nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2847/93 (millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem) ( 6 ) kohaldamisest saadud kogemus on näidanud, et praegune kontrollisüsteem ei ole enam piisav ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks. (4) Praegu sisalduvad kontrollisätted mitmetes kattuvates ja keerukates õigustekstides. Mõnda kontrollisüsteemi osa on liikmesriigid rakendanud puudulikult, mille tulemuseks on ebapiisavad ja lahknevad meetmed ühise kalanduspoliitika eeskirjade eiramise puhul, takistades seeläbi võrdsete võimaluste loomist kaluritele kogu ühenduses. Seetõttu tuleks kehtivat korda ja kõiki kohustusi selles konsolideerida, ratsionaliseerida ja lihtsustada, eriti topeltreguleerimiste ja halduskoormuse vähendamise kaudu. (5) Silmas pidades mereressursside ammendumise ulatust on ülioluline, et Euroopa Ühendus võtaks vastu vajalikud meetmed, et arendada ühise kalanduspoliitika eeskirjade ning säästva arengu teemalisel tippkohtumisel 2002. aastal kehtestatud ja ka Euroopa Ülemkogu säästva arengu strateegia eesmärkide järgimise tava kõigi käitajate seas. Selle eesmärgi saavutamiseks tuleb kindlustada, ühtlustada ja ka tugevdada kalavarude kaitse- ja majandamismeetmete, struktuurimeetmete ja turu ühist korraldust käsitlevate meetmete kontrolli-, inspektsiooni- ja rakenduseeskirju. (6) Võttes arvesse, et nõukogu 29. septembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1005/2008 (millega luuakse ühenduse süsteem ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks) ( 7 ) kohustab liikmesriike võtma asjakohaseid meetmeid igasuguse ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi ja sellega seotud tegevuse vastase võitluse tõhususe tagamiseks, ning arvestades, et nõukogu 29. septembri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1006/2008 (milles käsitletakse ühenduse kalalaevadele loa andmist püügiks ühenduse vetest väljaspool ning kolmandate riikide laevade juurdepääsu ühenduse vetele) ( 8 ) nähakse ette sätted lubade kohta ühenduse kalalaevadele tegeleda püügitegevusega ühenduse vetest väljaspool ja lubade kohta kolmandate riikide kalalaevadele tegeleda püügitegevusega ühenduse vetes, peaks käesolev määrus olema täienduseks nendele määrustele ning tagama, et ei esineks diskrimineerimist liikmesriikide ja kolmandate riikide kodanike vahel. (7) Käesolev määrus ei tohiks mõjutada rahvusvaheliste lepingute või piirkondlike kalandusorganisatsioonide raames kohaldatavaid erisätteid ega ühtegi sellist riiklikku kontrollisätet, mis kuulub määruse reguleerimisalasse, kuid ületab kõnealuse määruse miinimumnõudeid sisaldavaid sätteid, tingimusel et sellised riiklikud sätted on kooskõlas ühenduse õigusega. (8) Tuleks kasutada tänapäevaseid tehnoloogiaid, nagu laevaseiresüsteem, laevade tuvastamise süsteem ja automaatse identifitseerimise süsteem, kuna need võimaldavad tõhusat seiret, kiiret süstemaatilist ja automatiseeritud ristkontrolli ning hõlbustavad haldusmenetlusi nii riiklike ametiasutuste kui ka käitajate jaoks ja võimaldavad seega kogu asjakohase kontrolliteabe varajasi riskianalüüse ja globaalseid hindamisi. Kontrollisüsteem peaks seega võimaldama liikmesriikidel ühendada erinevate kontrollivahendite kasutamist tõhusaima kontrollimeetodi tagamiseks. (9) Tuleks kasutusele võtta uus ühine lähenemisviis kalanduskontrollile, mis sisaldab püügi laiaulatuslikku seiret, et tagada kalandussektoris võrdsed võimalused, mille puhul võetaks arvesse erinevusi laevastiku eri segmentide vahel; sel eesmärgil tuleks luua ühised kriteeriumid kalanduskontrolli rakendamiseks ning eelkõige kehtestada standarditud ja koordineeritud inspektsioonimenetlused merel, maismaal ning kogu turuahelas. Osana uuest lähenemisviisist tuleb liikmesriikide, komisjoni ja Ühenduse Kalanduskontrolli Agentuuri vastavad kohustused muuta selgemaks. (10) Kalavarude majandamine ühenduse tasandil rajaneb eelkõige lubatud kogupüügil (TAC), kvootidel, püügikoormuse reguleerimise korral ja tehnilistel meetmetel. Tuleks astuda asjakohased sammud tagamaks, et liikmesriigid võtaksid vajalikud meetmed kõnealuste majandamismeetmete tõhusaks rakendamiseks. (11) Kontrollitegevus ja -meetodid peaksid põhinema riskijuhtimisel, mille käigus liikmesriigid kasutavad süstemaatiliselt ja terviklikult ristkontrolli menetlusi. Vajalik on ka asjakohase teabe vahetus liikmesriikide vahel. (12) Ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise edendamiseks tuleks tugevdada koostööd ja koordineerimist liikmesriikide vahel, komisjoniga ning Ühenduse Kalanduskontrolli Agentuuriga. (13) Tagamaks, et püügitegevus toimub üksnes kooskõlas ühise kalanduspoliitikaga, peaks sellise tegevuse suhtes kohaldama kalalaevatunnistuse nõuet ning eritingimuste korral kalapüügiloa nõuet. Samuti tuleks kohaldada kalalaevade ja nende püügivahendite märgistamise ja identifitseerimisega seotud eeskirju. (14) Tõhusa kontrolli tagamiseks peaksid liikmesriigid kasutama laevaseiresüsteemi ning kalalaevad, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, peaksid olema varustatud seadmega, mis võimaldaks liikmesriikidel nende asukohta automaatselt kindlaks määrata ja neid identifitseerida. Lisaks peaksid kalalaevad olema varustatud automaatse identifitseerimise süsteemiga vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2002. aasta direktiivi 2002/59/EÜ (millega luuakse ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteem) ( 9 ) sätetele ning liikmesriigid peaksid sellise süsteemi andmeid kasutama ristkontrolli otstarbel. (15) Tugevdada tuleks ühenduse asutuste omavahelist ja liikmesriikide asutuste omavahelist koostööd. Sel eesmärgil peaks olema võimalik edastada laevaseiresüsteemi, automaatse identifitseerimise süsteemi ja laevade tuvastamise süsteemi andmeid ühenduse ametitele ja liikmesriikide pädevatele ametiasutustele, kes osalevad järelevalvetoimingutes mereturvalisuse ja meresõiduohutuse, piirikontrolli, merekeskkonna kaitse ning õiguskorra tagamise eesmärgil. (16) See peaks olema nõukogu otsustada, kuidas edaspidi kasutada elektroonilisi seireseadmeid ja jälgimisvahendeid, nagu geneetilist analüüsi ja muid kalanduskontrolli tehnoloogiaid, kui sellise tehnoloogia abil saab kulutasuval viisil ühise kalanduspoliitika eeskirju paremini täita. (17) Liikmesriigid peaksid jälgima oma kalalaevade tegevust nii ühenduse vetes kui ka neist väljaspool. Selliste ühenduse kalalaevade kaptenid, mille kogupikkus on kümme meetrit või rohkem, peaksid tõhusa seire hõlbustamiseks olema kohustatud pidama püügipäevikut ning esitama lossimis- ja ümberlaadimisdeklaratsioone. Tänapäevase tehnoloogia kasutamise eesmärgil peaks selliste kalalaevade püügipäevik, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, olema elektroonilises vormis ning lossimis- ja ümberlaadimisdeklaratsioonid tuleks esitada elektrooniliselt. (18) Kalalaevade püügipäevikutes sisalduvat teavet tuleks kontrollida lossimise ajal. Seetõttu peaks kalade ja kalandustoodete lossimise ja turustamisega tegelevad isikud olema kohustatud deklareerima lossitud, ümberlaaditud, müügiks pakutud või ostetud kogused. (19) Väikestele, alla kümnemeetrise kogupikkusega kalalaevadele oleks püügipäeviku pidamise või lossimisdeklaratsiooni täitmise kohustus nende püügivõimsust arvestades liiga koormav. Kõnealuste laevade üle piisava tasemega kontrolli tagamiseks peaksid liikmesriigid jälgima nende tegevust, võttes kasutusele proovivõtukava. (20) Ümberlaadimisi merel ei suuda nõuetekohaselt kontrollida ei laevade lipuriigid ega rannikuriigid ning seega on käitajatel võimalus vedada ebaseaduslikku saaki. Kontrolli parandamiseks peaksid ümberlaadimistoimingud ühenduses olema lubatud vaid ettenähtud sadamates. (21) Liikmesriikide ametiasutustel peab olema võimalik jälgida lossimist oma sadamates. Sel eesmärgil peaksid mitmeaastaste kavadega hõlmatud kalavarude püügiga tegelevad kalalaevad, kes peavad andmed püügipäevikusse registreerima elektrooniliselt, olema kohustatud ametiasutusi eelnevalt teavitama oma kavatsusest nende sadamates lossida. Liikmesriikidel peaks olema võimalik keelata kalalaevadel sadamasse siseneda, kui nõutav teave ei ole täielik. (22) Kuna kalaressursside majandamise aluseks on kalapüügivõimalused, tuleks tagada, et saak ja kasutatud püügikoormus oleksid täpselt registreeritud ning et saak ja kasutatud püügikoormus arvestataks maha antud lipuliikmesriigile eraldatud kvootidest ja püügivõimalustest. Kalapüük tuleb keelata, kui eraldatud kvoot või püügivõimalus on ammendatud. (23) Silmas pidades ühenduse kalalaevastiku püügivõimsuse nõudeid, mis on sätestatud nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 13, nõukogu 30. märtsi 2004. aasta määruses (EÜ) nr 639/2004 ühenduse äärepoolseimates piirkondades registreeritud kalalaevastike haldamise kohta, ( 10 ) komisjoni 12. augusti 2003. aasta määruses (EÜ) nr 1438/2003, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 III peatükis määratletud ühenduse laevastikupoliitika rakenduseeskirjad, ( 11 ) ning komisjoni 9. detsembri 2004. aasta määruses (EÜ) nr 2104/2004, millega sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 639/2004 üksikasjalikud rakenduseeskirjad, ( 12 ) tuleks kasutusele võtta vahendid laevastiku püügivõimsuse kontrolliks, mille hulka peaks kuuluma mootorivõimsuse ja püügivahendite kasutamise seire. Seetõttu peaksid liikmesriigid võtma meetmeid tagamaks, et kalalaevatunnistusele märgitud koguvõimsus ei ületa maksimaalset võimsustaset ning et kalalaevade peajõuseadme võimsus ei ületa nende sertifitseeritud mootorivõimsust. Liikmesriigid peaksid sel eesmärgil sertifitseerima selliste kalalaevade peajõuseadme võimsuse, mille peajõuseadme võimsus on üle 120 kW, ning samuti proovivõtukava alusel kontrollima mootorivõimsuse kooskõla muu kättesaadava teabega. (24) Mitmeaastaste kavade puhul tuleks asjaomaste kalavarude ühe kaitsevormina kohaldada konkreetseid meetmeid. Mitmeaastase kavaga hõlmatud liikide ümberlaadimist tuleks lubada ainult määratud sadamates ja ainult siis, kui selline saak on kaalutud. (25) Tuleks ette näha erisätted, et kasutatakse üksnes lubatud püügivahendeid ja et kaotatud püügivahendid otsitakse üles. (26) Erieeskirju tuleks kohaldada püügikeelualade suhtes. Tuleks selgelt ette näha püügipiirkondade reaalajas sulgemise kehtestamise ja tühistamise menetlus. (27) Kuna harrastuskalapüügil võib kalavarudele olla suur mõju, peaksid liikmesriigid tagama harrastuskalapüügi kooskõla ühise kalanduspoliitika eesmärkidega. Taastamiskavaga hõlmatud varude kohta peaksid liikmesriigid koguma harrastuskalapüügi andmeid. Kui harrastuskalapüük avaldab ressurssidele märkimisväärset mõju, peaks nõukogul olema võimalik otsustada majandamise erimeetmete üle. (28) Tervikliku kontrollisüsteemi loomiseks peaks selline süsteem hõlmama kogu tootmisahelat ja turustamist. See peaks sisaldama ühtset jälgitavussüsteemi, täiendades Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruses (EÜ) nr 178/2002 (millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused) ( 13 ) sisalduvaid sätteid ja tootjaorganisatsioonide tõhustatud kontrolli. Samuti peaks see kaitsma tarbijate huve, andes teavet toote nimetuse, tootmismeetodi ja püügipiirkonna kohta kõikidel turustusetappidel, nagu on sätestatud komisjoni 22. oktoobri 2001. aasta määruses (EÜ) nr 2065/2001, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 104/2000 üksikasjalikud rakenduseeskirjad tarbijate teavitamise kohta kalandus- ja akvakultuuritoodetest ( 14 ). Kõnealune süsteem peaks tagama tootjaorganisatsioonide jälgimise vastavalt komisjoni 15. novembri 2000. aasta määrusele (EÜ) nr 2508/2000, milles sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 104/2000 üksikasjalikud rakenduseeskirjad kalandussektori tegevuskavade kohta ( 15 ). (29) Kogu püügi nõuetekohase kontrolli eesmärgil peaksid liikmesriigid tagama, et kõikide kalandustoodete esmaturustus toimub või need registreeritakse enampakkumiskeskuses registreeritud ostjatele või tootjaorganisatsioonidele. Kuna saagi täpset kaalu on vaja teada kvootide kasutamise jälgimiseks, peaksid liikmesriigid tagama, et kõik kalatooted kaalutakse, välja arvatud juhul, kui on olemas ühisel metoodikal rajanevad proovivõtukavad. (30) Registreeritud ostjad, registreeritud enampakkumiste korraldajad või muud liikmesriikide volitatud asutused või isikud peaksid esitama müügiteatised, et saaks jälgida saagi liikumist ja kontrollida selle kooskõla püügiandmetega. Kui kalandustoodete esmamüügi aastakäive on üle 200 000 euro, tuleks müügiteatised edastada elektrooniliselt. (31) Et tagada ühenduses kehtivate kaitse- ja kaubandusmeetmete täitmine, tuleks võtta meetmeid nõudmaks, et kõikide kalandustoodetega, mille kohta ei ole esitatud müügiteatist ega ülevõtmisdeklaratsiooni ning mis on transporditud mujale kui lossimispaika, oleks kaasas nende liiki, päritolu ja kaalu tõendav veodokument, välja arvatud juhul, kui veodokument on enne transportimist edastatud elektrooniliselt. (32) Liikmesriigid peaksid tootjaorganisatsioone regulaarselt kontrollima, et tagada õigusaktidest tulenevate nõuete täitmine. Nad peaksid kontrollima ka hinnakorraldust ja sekkumiskorda. (33) Liikmesriigid peaksid sooritama järelevalvet ühenduse vetes ning võtma vajalikud meetmed, kui märkamine või tuvastus ei vasta neile kättesaadavale teabele. (34) Kontrolliülesandega vaatlejate tegevuspõhimõte ja ülesanded peaksid olema tulevaste kontrolli- ja vaatluskavade jaoks selgelt kindlaks määratud. Samal ajal tuleks kehtestada inspektsioonide tegemise eeskirjad. (35) Järjepidevaks ja tõhusaks rikkumiste menetlemiseks tuleks lisada säte, mis võimaldab komisjoni ametnike, ühenduse inspektorite ja liikmesriikide ametnike koostatud inspekteerimis- ja järelevalvearuandeid kasutada samamoodi nagu siseriiklikke aruandeid. Samal ajal peaksid liikmesriigid looma elektroonilised andmebaasid nende ametnike koostatud inspekteerimis- ja järelevalvearuannetest. (36) Ühenduse vetes ühtsel tasemel kontrolli tõhustamiseks tuleks luua ühenduse inspektorite nimekiri ning tuleks täpsustada inspektorite ülesandeid ja volitusi. Samal põhjusel peaks kalalaevade inspekteerimine olema teatud tingimustel võimalik inspekteeriva liikmesriigi vetest väljaspool. (37) Rikkumise korral tuleks tagada asjakohaste meetmete võtmine ning et rikkumise suhtes saaks võtta tõhusalt järelmeetmeid sõltumata sellest, kus see aset leiab. Teatavate tõsiste rikkumiste puhul peaks kasutama tõhustatud järelmeetmeid, et võimaldada rikkumise kohest uurimist. Liikmesriigid peaksid samuti olema kohustatud võtma asjakohaseid meetmeid, kui ühenduse inspektor on avastanud rikkumise. Teatavatel tingimustel peaks olema võimalik menetluse üleandmine lipuliikmesriigile või liikmesriigile, kelle kodanik rikkuja on. (38) Tuleks ära hoida ühise kalanduspoliitika eeskirjade eiramised liikmesriikide kodanike poolt. Kuna nende eeskirjade rikkumise järel võetavad meetmed erinevad liikmesriigiti suuresti, põhjustades seega kalurite jaoks diskrimineerimist ja ebaõiglaseid konkurentsieeskirju, ning arvestades, et hoiatavate, proportsionaalsete ja tõhusate karistuste puudumine teatavates liikmesriikides vähendab kontrolli efektiivsust, on asjakohane võtta kasutusele halduskaristused koos punktisüsteemiga tõsiste rikkumiste korral, et pakkuda tõelist hoiatusvahendit. (39) Endiselt esineb arvukalt ühise kalanduspoliitika eeskirjade tõsiseid rikkumisi, mis pannakse toime ühenduse vetes või ühenduse käitajate poolt, ning see tuleneb suuresti sellest, et kõnealuste eeskirjade tõsise rikkumise eest siseriiklikus õiguses sätestatud karistused ei ole piisavalt hoiatava mõjuga. Seda nõrkust suurendab omakorda liikmesriikide karistuste suuresti erinev tase, mis õhutab seadust rikkuvaid käitajaid tegutsema selliste liikmesriikide vetes või territooriumil, kus karistuste tase on madalaim. Seetõttu on asjakohane täiendada määruse (EÜ) nr 1005/2008 artiklis 44 sätestatud ühise kalanduspoliitika eeskirjade tõsiste rikkumiste puhul ette nähtud karistuste maksimummäärasid hoiatavate karistustega, võttes arvesse tekitatud kahju iseloomu, tõsise rikkumise toimepanemise teel saadud kalandustoodete väärtust, rikkuja majanduslikku seisu ja rikkumiste kordumist. Tuleks ette näha ka vahetud täitemeetmed ja täiendavad meetmed. (40) Karistuste kehtestamist tuleks täiendada tõsiste rikkumiste eest määratava punktisüsteemiga, mille alusel tuleks kalalaevatunnistus peatada, kui tunnistuse omanikule on pärast tõsiste rikkumiste eest karistuste määramist antud teatud arv punkte. Kui kalalaevatunnistus on selle süsteemi kohaselt viis korda peatatud ning taas määratakse teatav arv punkte, tuleks tunnistus tühistada. Liikmesriigid peaksid kõik ühise kalanduspoliitika eeskirjade rikkumised kandma riiklikku andmebaasi. (41) Ühise kalanduspoliitika eesmärkide saavutamise tagamiseks peaks komisjonil olema võimalik võtta tõhusaid parandusmeetmeid; sel eesmärgil tuleks tugevdada komisjoni haldussuutlikkust ning tema võimet sekkuda võrdeliselt sellega, kui suurel määral on liikmesriik sätted täitmata jätnud. Komisjon peaks olema volitatud algatama inspektsioone ette teatamata ning sõltumatult, et kontrollida liikmesriikide pädevate asutuste kontrollitoiminguid. (42) Ühenduse finantshuvide kaitseks ja esmaste huvide tagamiseks kalavarude kaitsmisel tuleks nõukogu 27. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1198/2006 (Euroopa Kalandusfondi kohta) ( 16 ) ja nõukogu 22. mai 2006. aasta määruse (EÜ) nr 861/2006 (millega kehtestatakse ühenduse finantsmeetmed ühise kalanduspoliitika rakendamiseks ja mereõiguse valdkonnas) ( 17 ) raames antav rahaline abi seada sõltuvusse sellest, kas liikmesriigid täidavad oma kohustusi kalanduskontrolli valdkonnas, ning seega tuleks ette näha kõnealuse rahalise abi peatamine või tühistamine juhtudel, kui liikmesriigid ei rakenda ühise kalanduspoliitika eeskirju adekvaatselt, mis avaldab mõju rahastatavate meetmete tulemuslikkusele. (43) Komisjonile tuleks anda volitused kalapüük keelata, kui liikmesriigi kvoot või liikmesriigi lubatud kogupüük on ammendatud. Lisaks tuleks komisjonile anda volitus arvata kvootidest ja eraldatud püügikoormusest maha, et tagada püügivõimaluste piirangutest täielik kinnipidamine. Komisjoni pädevuses peaks olema ka erakorraliste meetmete võtmine, kui esineb tõendeid, et liikmesriigi püügitegevus või meetmed õõnestavad majandamiskavade kaitse- ja majandamismeetmeid või kahjustavad mere ökosüsteemi. (44) Tuleks tagada teabe elektrooniline vahetamine teiste liikmesriikide ja komisjoni või tema määratud asutusega. Komisjon või tema määratud asutus peaks pääsema vahetult ligi liikmesriikide kalandusandmetele, et oleks võimalik kontrollida, kas liikmesriigid täidavad oma kohustusi, ning sekkuda, kui tuvastatakse ebakõlasid. (45) Parema teavitamise eesmärgil peaksid liikmesriikide pädevad asutused looma veebisaidid, mille avalikul osal on kättesaadav üldine teave ning turvalisel osal operatiivteave. Tuleks samuti tagada, et käesoleva määruse rakendamise eest vastutavad liikmesriikide pädevad asutused teevad koostööd omavahel, komisjoni ja tema määratud asutusega ning kolmandate riikide pädevate asutustega. (46) Määruse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused ( 18 ). Kõik käesoleva määruse rakendamiseks komisjoni poolt võetud meetmed peaksid vastama proportsionaalsuse põhimõttele. (47) Ühenduse Kalanduskontrolli Agentuuri volitusi tuleks kohandada ja laiendada, et toetada ühise kalanduspoliitika kontrolli süsteemi ühtlast rakendamist, tagada operatiivkoostöö korraldamine, abistada liikmesriike ning võimaldada tal rajade erakorraline üksus, kui tuvastatakse tõsine risk ühisele kalanduspoliitikale. Agentuuril peaks olema võimalik ka hankida vajalik varustus ühiskasutuskavade rakendamiseks ning teha koostööd ELi integreeritud merenduspoliitika elluviimisel. (48) Käesoleva määrusega seoses kogutud ja vahetatud andmeid tuleks käsitleda kooskõlas kohaldatavate konfidentsiaalsuseeskirjadega. Liikmesriigi poolt käesoleva määruse kohaldamisel isikuandmete töötlemise suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta ( 19 ). Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta) ( 20 ) peaks reguleerima komisjoni teostatud isikuandmete töötlemist käesoleva määruse kohaldamisel. (49) Ühenduse õigusaktide vastavusse viimiseks käesoleva määrusega tuleks muuta teatavaid määrusi, mis käsitlevad kontrollisätteid. (50) Kuna käesolev määrus kehtestab uue igakülgse kontrollisüsteemi, tuleks tunnistada kehtetuks määrus (EMÜ) nr 2847/93, nõukogu 27. juuni 1994. aasta määrus (EÜ) nr 1627/94 (millega nähakse ette kalapüügilube käsitlevad üldsätted) ( 21 ) ning nõukogu 21. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1966/2006 (kalapüügi elektroonilise registreerimise ja aruandluse ning kaugseirevahendite kohta) ( 22 ). (51) Selleks et anda liikmesriikidele vajalikku aega kohanemiseks mõnede käesolevas määruses sätestatud uute kohustustega, on sobiv lükata edasi teatavate sätete kohaldamise kuupäeva, ning arvestades järgmist: ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:







I JAOTIS

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Sisu

Käesoleva määrusega luuakse ühenduse kontrolli, seire ja rakendamise süsteem (edaspidi „ühenduse kontrollisüsteem”), et tagada ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimine.

Artikkel 2

Reguleerimisala

1. Käesolevat määrust kohaldatakse mis tahes ühise kalanduspoliitikaga reguleeritud toimingute suhtes, mis viiakse läbi liikmesriikide territooriumil või ühenduse vetes või mida viivad läbi ühenduse kalalaevad või, lipuliikmesriigi esmavastutust piiramata, liikmesriikide kodanikud.

2. Toiminguid asutamislepingu II lisas nimetatud ülemeremaade ja -territooriumite mereakvatooriumis käsitatakse nii nagu kolmandate riikide mereakvatooriumis läbi viidavaid toiminguid.

▼M2

Artikkel 2a

Liidu kontrollisüsteemi kohaldamine Mayotte’i kui äärepoolseima piirkonna laevastiku teatavate osade suhtes

1. Prantsusmaa suhtes ei kohaldata kuni 31. detsembrini 2021 artikli 5 lõiget 3 ja artikleid 6, 8, 41, 56, 58-62, 66, 68 ja 109 kalalaevade puhul, mille kogupikkus on alla 10 meetri ja mis tegutsevad Mayotte’ist kui äärepoolseimast piirkonnast Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 349 tähenduses (edaspidi: „Mayotte”), ning selliste kalalaevade tegevuse ja püügi suhtes.

2. 30. septembriks 2014 kehtestab Prantsusmaa lihtsustatud ja ajutise kontrollikava, mida kohaldatakse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on alla 10 meetri ja mis tegutsevad Mayotte’ist. Nimetatud kontrollikava katab järgmist:

a) andmed püügivõimsuse kohta;

b) juurdepääs Mayotte’i vetele;

c) deklareerimiskohustuste rakendamine;

d) kontrollitoimingute eest vastutavate ametiasutuste määramine;

e) meetmed, millega tagatakse, et mis tahes jõustamine laevade suhtes, mille pikkus on üle 10 meetri, toimub mittediskrimineerival viisil.

Prantsusmaa esitab 30. septembriks 2020 komisjonile tegevuskava, milles kehtestatakse meetmed, mida võetakse, et tagada määruse (EÜ) nr 1224/2009 täielik rakendamine alates 1. jaanuarist 2022 seoses kalalaevadega, mille kogupikkus on alla 10 meetri ja mis tegutsevad Mayotte’ist. Prantsusmaa ja komisjon peavad strateegilise kava üle dialoogi. Prantsusmaa peab võtma kõik vajalikud meetmed kõnealuse tegevuskava rakendamiseks.

▼B

Artikkel 3

Suhe rahvusvaheliste ja riiklike sätetega

1. Käesolev määrus ei piira nende sätete kohaldamist, mis on ühenduse ja kolmandate riikide vahel sõlmitud kalanduskokkulepetes või kohaldatavad piirkondlike kalandusorganisatsioonide või samalaadsete kokkulepete raames, milles ühendus on lepinguosaline või koostööd tegev mitteosaline.

2. Käesoleva määruse kohaldamine ei piira miinimumnõudeid ületavate siseriiklike kontrollimeetmete võtmist tingimusel, et need järgivad ühenduse õigusakte ning on kooskõlas ühise kalanduspoliitikaga. Komisjoni taotlusel teatavad liikmesriigid nendest kontrollimeetmetest.

Artikkel 4

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse nõukogu määruses (EÜ) nr 2371/2002 sätestatud mõisteid. Samuti kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „püügitegevus” – kalade otsimine, püügivahendite vettelaskmine, paigaldamine, vedamine ja haalamine, saagi pardale võtmine, ümberlaadimine, pardal hoidmine, pardal töötlemine, kalade ja kalandustoodete üleandmine, sumpadesse paigutamine, nuumamine ja lossimine;

2) „ühise kalanduspoliitika eeskirjad” – ühenduse õigusaktid vee-elusressursside kaitse, majandamise ja kasutamise, vesiviljeluse ning kalandus- ja vesiviljelustoodete töötlemise, transpordi ja turustamise kohta;

3) „kontroll” – seire ja järelevalve;

4) „inspektsioon” – igasugune inspektorite tehtud kontroll seoses ühise kalanduspoliitika eeskirjade täitmisega, mis märgitakse ära inspekteerimisaruandes;

5) „järelevalve” – kalapüügi jälgimine inspektsioonilaevade või järelevalve õhusõidukite poolse märkamise alusel ning tehnilise tuvastamise ja identifitseerimise meetodid;

6) „ametnik” – isik, kelle riiklik ametiasutus, komisjon või Ühenduse Kalanduskontrolli Agentuur on volitanud inspektsiooni tegema;

7) „ühenduse inspektorid” – liikmesriigi, komisjoni või selle määratud asutuse ametnikud, nagu on osutatud käesoleva määruse artiklis 79 sätestatud loetelus;

8) „kontrolliülesandega vaatleja” – isik, kelle riiklik asutus on volitanud jälgima ühise kalanduspoliitika eeskirjade rakendamist;

9) „kalalaevatunnistus” – ametlik dokument, mis annab selle omanikule õiguse kasutada riiklike eeskirjade kohaselt teatavat püügivõimsust vee-elusressursside töönduslikul eesmärgil kasutamiseks. See sisaldab miinimumnõudeid seoses ühenduse kalalaeva identifitseerimise, tehniliste näitajatega ja seadistamisega;

10) „kalapüügiluba” – ühenduse kalalaevale lisaks kalalaevatunnistusele väljastatud kalapüügiluba, mis annab laevale õiguse teha konkreetsetel tingimustel konkreetseid püügitoiminguid kindla ajavahemiku jooksul teatavas piirkonnas ja/või teatud kalaliikide suhtes;

11) „automaatne identifitseerimise süsteem” – automaatne ja pidev laeva identifitseerimise ja seire süsteem, mis võimaldab laevadel vahetada elektrooniliselt teiste lähedal asuvate laevadega ning kaldal asuvate ametiasutustega laeva andmeid, sealhulgas identifitseerimisandmeid ning andmeid asukoha, kursi ja kiiruse kohta;

12) „laevaseiresüsteemi andmed” – andmed kalalaeva identifitseerimise, geograafilise asukoha, kuupäeva, kellaaja, kursi ja kiiruse kohta, mis edastatakse kalalaeva pardale paigaldatud satelliitseireseadmete teel lipuliikmesriigi kalapüügi seire keskusele;

13) „laevade tuvastamise süsteem” – satelliitsidel põhinev kaugseire tehnoloogia, mille abil saab laevu identifitseerida ja teha kindlaks nende asukoha merel;

14) „püügikeeluala” – liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluv mis tahes mereala, mille on kindlaks määranud nõukogu ja kus püügitegevus on kas piiratud või keelatud;

15) „kalapüügi seire keskus” – lipuliikmesriigi loodud operatiivkeskus, mis on varustatud arvuti riist- ja tarkvaraga, mis võimaldab andmete automaatset vastuvõtmist, töötlemist ja andmete elektroonilist edastamist;

16) „ümberlaadimine” – kõigi või osade kalalaeval olevate kalandus- või vesiviljelustoodete laadimine teisele kalalaevale;

17) „risk” – sellise sündmuse juhtumise tõenäosus, mis rikuks ühise kalanduspoliitika eeskirju;

18) „riskijuhtimine” – riski süstemaatiline kindlaksmääramine ja kõikide ohutegurite ilmnemise vähendamiseks vajalike meetmete rakendamine. See sisaldab rahvusvahelistel, ühenduse ja siseriiklikel allikatel ning strateegiatel põhinevaid tegevusi, nagu andmete ja teabe kogumine, riski analüüsimine ja hindamine, meetmete määramine ja võtmine ning protsessi ja selle tulemuste korrapärane jälgimine ja läbivaatamine;

19) „käitaja” – füüsiline või juriidiline isik, kes käitab või kellele kuulub mis tahes ettevõte, mis tegeleb mis tahes tegevusega, mis on seotud kalandus- ja vesiviljelustoodete tootmise, töötlemise, turustamise, levitamise ning jaemüügi mis tahes etapiga;

20) „partii” – samal viisil esitatud teatavat liiki kalandus- ja vesiviljelustoodete kogus, mis on saadud samast asjakohasest geograafilisest piirkonnast ja samast kalalaevast või kalalaevade rühmast või samast vesiviljeluse tootmisüksusest;

21) „töötlemine” – protsess, mille kaudu jõuti kala esitamise viisini. Selle hulka kuuluvad fileerimine, pakkimine, konservimine, külmutamine, suitsutamine, soolamine, kuumtöötlus, marineerimine, kuivatamine või kala mõnel muul viisil turuks ette valmistamine;

22) „lossimine” – kalandustoodete mis tahes koguse esialgne laadimine kalalaevalt kaldale;

23) „jaemüük” – vee-elusressursitoodete käitlemine ja/või töötlemine ning hoiustamine müügikohas või tarnimine lõpptarbijale, sealhulgas laialivedu/turustamine;

24) „mitmeaastased kavad” – taastamiskavad, millele viidatakse määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 5, majandamiskavad, millele viidatakse määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 6 ning samuti muudes ühenduse sätetes, mis on vastu võetud Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 37 põhjal ning milles on sätestatud konkreetsed majandamismeetmed teatavate kalavarude jaoks mitmeks aastaks;

25) „rannikuriik” – riik, kelle jurisdiktsiooni või suveräänsete õiguste alla kuuluvates vetes või kelle sadamates toiminguid tehakse;

26) „jõustamine” – mis tahes toiming ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks;

27) „sertifitseeritud mootorivõimsus” – liikmesriigi ametiasutuste või klassifikatsiooniühingute või nende poolt määratud muude asutuste väljastatud sertifikaadi kohane mootori maksimumvõimsus pideval töörežiimil, mida mõõdetakse väljundvõlli äärikult;

28) „harrastuspüük” – mittetöönduslikud püügitoimingud, mille puhul vee-elusressursse kasutatakse meelelahutuslikul, turismi ja sportlikul eesmärgil;

29) „ümberpaigutamine” – püügitoimingud, mille puhul kogu saak või selle osa viiakse üle või paigutatakse ümber ühisest püügivahendist laevale või kalalaeva lastiruumist või selle püügivahendist, et hoida võrku, konteinerit või sumpa, kus saaki hoitakse kuni lossimiseni, väljaspool laeva;

30) „asjakohane geograafiline piirkond” – mereala, mida käsitatakse kalapüügi geograafilise klassifitseerimise eesmärgil ühikuna ning mis on väljendatud viitega FAO alapiirkonnale, rajoonile ja alarajoonile, või vajaduse korral ICESi statistiline ruut, majandustsoon või -piirkond, mis on piiritletud geograafiliste koordinaatidega;

31) „kalalaev” – laev, mille seadmestik on ette nähtud vee-elusressursside kaubanduslikuks kasutamiseks;

32) „kalapüügivõimalus” – koguseliselt kindlaks määratud kalapüügiõigus, väljendatuna saagis ja/või püügikoormuses.







II JAOTIS

ÜLDPÕHIMÕTTED

Artikkel 5

Üldpõhimõtted

1. Liikmesriigid kontrollivad ühise kontrollipoliitika reguleerimisalas oma territooriumil ja jurisdiktsiooni või suveräänsete õiguste alla kuuluvates vetes mis tahes füüsilise või juriidilise isiku tehtavaid toiminguid, eelkõige püügitegevust, ümberlaadimisi, kalade üleviimist sumpadesse või vesiviljelusrajatistesse, sealhulgas nuumaseadmetesse, kalandus- ja vesiviljelustoodete lossimist, importi, transporti, töötlemist, turustamist ja ladustamist.

2. Liikmesriigid kontrollivad ka oma lipu all sõitvate ühenduse kalalaevade ja, piiramata lipuliikmesriigi esmavastutust, oma riigi kodanike juurdepääsu vetele ja kalavarudele ning kontrollivad tegevust ühenduse vetest väljaspool.

3. Liikmesriigid võtavad asjakohaseid meetmeid, jaotavad piisavalt rahalisi vahendeid, inimressursse ja tehnilisi vahendeid ning loovad kõik vajalikud haldus- ja tehnilised struktuurid ühise kalanduspoliitika reguleerimisalas tehtavate toimingute kontrolli, inspektsiooni ja jõustamise tagamiseks. Nad teevad oma pädevatele asutustele ja ametnikele kättesaadavaks kõik asjaomased vahendid, mis võimaldaksid neil oma ülesandeid täita.

4. Iga liikmesriik tagab, et kontroll, inspektsioon ja jõustamine toimub mittediskrimineerival viisil seoses sektorite, laevade või isikutega ja riskijuhtimise põhjal.

5. Igas liikmesriigis peab üks ametiasutus koordineerima kõigi riiklike kontrolliasutuste kontrollitegevust. Ta vastutab ka püügitegevusega seotud teabe kogumise, töötlemise ja kinnitamise koordineerimise eest ning aruannete ja teabe edastamise eest komisjonile, kooskõlas määrusega (EÜ) nr 768/2005 ( 23 ) asutatud Ühenduse Kalanduskontrolli Agentuurile, teistele liikmesriikidele ning vajaduse korral kolmandatele riikidele, samuti koostöö eest nimetatutega.

6. Kooskõlas artiklis 103 sätestatud menetlusega sõltuvad määruse (EÜ) nr 1198/2006 alusel Euroopa Kalandusfondist saadav rahaline toetus ja määruse (EÜ) nr 861/2006 artikli 8 punktis a osutatud meetmete puhul antav ühenduse finantsabi sellest, kuidas liikmesriigid täidavad oma kohustust tagada ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimine ja jõustamine seoses rahastatavate meetmetega või nende mõjuga ning kuidas nad tagavad sel eesmärgil tõhusa kontrolli-, inspektsiooni- ja rakendussüsteemi toimimise.

7. Komisjon ja liikmesriigid tagavad vastavalt oma pädevusele, et käesoleva määruse eesmärgid seoses ühenduse finantsabi haldamise ja kontrollimisega täidetakse.







III JAOTIS

VETELE JA VARUDELE JUURDEPÄÄSU ÜLDTINGIMUSED

Artikkel 6

Kalalaevatunnistus

1. Ühenduse kalalaeva võib kasutada vee-elusressursside töönduslikul eesmärgil kasutamiseks vaid juhul, kui tal on kehtiv kalalaevatunnistus.

2. Lipuliikmesriik tagab, et kalalaevatunnistusel sisalduv teave on täpne ning kooskõlas määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 15 osutatud ühenduse kalalaevastiku registris sisalduva teabega.

3. Lipuliikmesriik peatab ajutiselt kalalaevatunnistuse laeval, mille suhtes rakendatakse ajutist peatamist, mille kohta on teinud otsuse kõnealune liikmesriik või mille kalapüügiluba on peatatud vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1005/2008 artikli 45 lõikele 4.

4. Lipuliikmesriik võtab jäädavalt ära kalalaevatunnistuse laevalt, mille suhtes rakendatakse määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 11 lõikes 3 viidatud püügivõimsuse korrigeerimise meedet või mille kalapüügiluba on ära võetud vastavalt määruse (EÜ) nr 1005/2008 artikli 45 lõikele 4.

5. Lipuliikmesriik väljastab kalalaevatunnistuse, haldab seda ja võtab selle tagasi kooskõlas üksikasjalike eeskirjadega, mis on vastu võetud vastavalt artiklis 119 sätestatud menetlusele.

Artikkel 7

Kalapüügiluba

1. Ühenduse vetes tegutseval ühenduse kalalaeval on lubatud teha konkreetseid püügitoiminguid vaid juhul, kui need on märgitud tema kehtivale kalapüügiloale, kui püügi või püügipiirkondade suhtes, mille puhul nimetatud toimingud on lubatud, kohaldatakse

a) püügikoormuse reguleerimise kava;

b) mitmeaastast kava;

c) püügikeeluala;

d) teadusuuringute otstarbel toimuvat kalapüüki;

e) muid ühenduse õigusaktidega ette nähtud tingimusi.

2. Kui liikmesriigil on riiklik kalapüügilubade süsteem, saadab ta komisjonile selle taotlusel kokkuvõtte loal sisalduvast teabest ning seotud püügikoormuse koondandmed.

3. Kui lipuliikmesriik on vastu võtnud riikliku kalapüügilubade süsteemi üksikutele laevadele ette nähtud kalapüügivõimaluste jaotamiseks, saadab ta komisjonile selle taotlusel teavet kalalaevade kohta, millel on lubatud teostada püügitegevust teatavas püügipiirkonnas, eelkõige teavet kalalaeva pardatähise, asjaomaste kalalaevade nime ning neile eraldatud individuaalsete kalapüügivõimaluste kohta.

4. Kalapüügiluba ei väljastata, kui asjaomane kalalaev ei ole saanud vastavalt artiklile 6 kalalaevatunnistust või kui tema kalalaevatunnistus on peatatud või ära võetud. Kalapüügiluba tühistatakse automaatselt, kui laevale vastav kalalaevatunnistus on jäädavalt ära võetud. Luba peatatakse, kui kalalaevatunnistus on ajutiselt peatatud.

5. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 119 osutatud korras.

Artikkel 8

Püügivahendite märgistamine

1. Kalalaeva kapten järgib kalalaevade ja nende püügivahendite märgistamise ning identifitseerimisega seotud tingimusi ja piiranguid.

2. Kalalaevade ja nende püügivahendite märgistamise ning identifitseerimise üksikasjalikud eeskirjad võetakse vastu artiklis 119 osutatud korras.

Artikkel 9

Laevaseiresüsteem

1. Liikmesriigid kasutavad satelliitsidel põhinevat laevaseiresüsteemi, et jälgida tõhusalt oma lipu all sõitvate kalalaevade püügitegevust, hoolimata nimetatud kalalaevade asukohast, ning liikmesriikide vetes toimuvat püügitegevust.

2. Ilma et see piiraks mitmeaastase kava konkreetsete sätete kohaldamist, on sellise kalalaeva pardale, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, paigaldatud täielikult toimiv seade, mis võimaldab laevaseiresüsteemi kaudu automaatselt määrata laeva asukoha ning laeva identifitseerida, edastades regulaarselt asukoha andmeid. Samuti peab see võimaldama lipuliikmesriigi kalapüügi seire keskusel kalalaeva kohta andmeid küsida. Kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem ja mille kogupikkus on alla 15 meetri, kohaldatakse käesolevat artiklit alates 1. jaanuarist 2012.

3. Kui kalalaev on teise liikmesriigi vetes, teeb lipuliikmesriik kättesaadavaks kõnealuse laeva seiresüsteemi andmed, edastades need automaatselt rannikuliikmesriigi kalapüügi seire keskusele. Laevaseiresüsteemi andmed tehakse taotluse korral kättesaadavaks ka liikmesriigile, kelle sadamates kalalaev tõenäoliselt lossib oma saagi või kelle vetes kalalaev tõenäoliselt jätkab oma püügitegevust.

4. Kui ühenduse kalalaev tegutseb kolmanda riigi vetes või avamerel, kus kalavarusid majandab rahvusvaheline organisatsioon, ning kui leping asjaomase kolmanda riigiga või asjaomase rahvusvahelise organisatsiooni kohaldatavad eeskirjad näevad nii ette, tehakse need andmed kättesaadavaks ka asjaomasele riigile või organisatsioonile.

5. Liikmesriik võib alla 15meetrise kogupikkusega ühenduse kalalaevad vabastada nõudest olla varustatud laevaseiresüsteemiga, kui nad

a) tegutsevad üksnes lipuliikmesriigi territoriaalmeredel või

b) ei viibi merel kunagi rohkem kui 24 tundi alates väljumisajast kuni sadamasse jõudmiseni.

6. Kolmanda riigi kalalaevade puhul, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, ja kolmanda riigi abikalalaevade puhul, mis osalevad püügitegevuse kõrvaltegevuses, kui sellised laevad tegutsevad ühenduse vetes, peab nende pardale olema paigaldatud täielikult toimiv seade, mis võimaldab laevaseiresüsteemi kaudu automaatselt määrata laeva asukoha ning laeva identifitseerida, edastades regulaarselt asukoha andmeid nii nagu ühenduse kalalaevade puhul.

7. Liikmesriigid rajavad kalapüügi seire keskused, mis jälgivad püügitegevust ja püügikoormuseid, ning haldavad neid. Konkreetse liikmesriigi kalapüügi seire keskus jälgib oma lipu all sõitvaid kalalaevu, ükskõik mis vetes need tegutsevad või mis sadamas need asuvad, ning samuti teiste liikmesriikide lipu all sõitvaid ühenduse kalalaevu ja kolmandate riikide kalalaevu, mille suhtes kohaldatakse laevaseiresüsteemi ja mis tegutsevad selle konkreetse liikmesriigi jurisdiktsiooni või suveräänsete õiguste alla kuuluvates vetes.

8. Iga lipuliikmesriik määrab pädevad asutused, kes vastutavad kalapüügi seire keskuse eest, ning võtab asjakohased meetmed tagamaks, et tema kalapüügi seire keskusel oleks nõuetekohased personaliressursid ning nad oleksid varustatud arvuti riist- ja tarkvaraga, mis võimaldavad andmete automaatset töötlemist ning elektroonilist edastamist. Liikmesriigid näevad ette varundamis- ja taastamisprotseduurid süsteemis tekkinud häire korral. Liikmesriigid võivad kasutada ühist kalapüügi seire keskust.

9. Liikmesriik võib kohustada või volitada iga oma lipu all sõitvat kalalaeva varustama laeva laevaseiresüsteemiga.

10. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 119 sätestatud korras.

Artikkel 10

Automaatne identifitseerimise süsteem

1. Vastavalt direktiivi 2002/59/EÜ artikli II lisa I osa punktile 3 on üle 15meetrise kogupikkusega kalalaev varustatud automaatse identifitseerimise süsteemiga ning hoiab seda kasutuses ning see süsteem vastab Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni 1974. aasta SOLAS konventsiooni V peatüki eeskirja 19 jaotises 2.4.5 sätestatud nõuetele.

2. Lõiget 1 kohaldatakse

a) alates 31. maist 2014 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 15 meetrit või rohkem, ja kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on alla 18 meetri;

b) alates 31. maist 2013 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 18 meetrit või rohkem, ja kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on alla 24 meetri;

c) alates 31. maist 2012 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 24 meetrit või rohkem, ja kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on alla 45 meetri.

3. Liikmesriigid võivad kasutada automaatse identifitseerimise süsteemi andmeid, kui need on kättesaadavad, ristkontrolliks muude kättesaadavate andmetega vastavalt artiklitele 109 ja 110. Sel eesmärgil tagavad liikmesriigid, et automaatse identifitseerimise süsteemi andmed nende lipu all sõitvate kalalaevade kohta oleksid nende riiklikele kalanduskontrolli ametiasutustele kättesaadavad.

Artikkel 11

Laevade tuvastamise süsteem

Kui liikmesriikidel on selgeid tõendeid, et see on kalalaevade tuvastamisel võrreldes tavapäraste kontrollivahenditega kulutasuvam, kasutavad nad laevade tuvastamise süsteemi, mis võimaldab neil ühitada kaugkujutiste abil saadud positsioone, mille on koos laevaseiresüsteemilt või automaatselt identifitseerimissüsteemilt saadud andmetega maale saatnud satelliidid või muud samalaadsed süsteemid, et hinnata kalalaevade viibimist konkreetses piirkonnas. Liikmesriigid tagavad, et nende kalapüügi seire keskustel on tehnilised võimalused laevade tuvastamise süsteemi kasutamiseks.

Artikkel 12

Andmete edastamine järelevalvetoiminguteks

Käesoleva määruse raames kogutud laevaseiresüsteemi, automaatse identifitseerimise süsteemi ja laevade tuvastamise süsteemi andmeid võib edastada ühenduse ametitele ja liikmesriikide pädevatele ametiasutustele, kes osalevad järelevalvetoimingutes mereturvalisuse ja meresõiduohutuse, piirikontrolli, merekeskkonna kaitse ning õiguskorra tagamise eesmärgil.

Artikkel 13

Uued tehnoloogiad

1. Nõukogu võib Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 37 põhjal otsustada kohustuse üle kasutada elektroonilisi seireseadmeid ja jälgitavussüsteeme, näiteks geneetilist analüüsi. Kasutatava tehnoloogia hindamiseks viivad liikmesriigid kas omal algatusel või koostöös komisjoni või selle määratud asutusega enne 1. juunit 2013 ellu katseprojektid jälgimisvahendite, näiteks geneetilise analüüsi kohta.

2. Nõukogu võib Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 37 põhjal otsustada muude uute kalanduse kontrolli tehnoloogiate kasutusele võtmise üle, kui sellise tehnoloogia abil saab kulutasuval viisil ühise kalanduspoliitika eeskirju paremini täita.







IV JAOTIS

KALAPÜÜGI KONTROLL







I PEATÜKK

Kalapüügivõimaluste kasutamise kontroll







1. jagu

Üldsätted

Artikkel 14

Püügipäeviku täitmine ja esitamine

1. Ilma et see piiraks mitmeaastaste kavade konkreetsete sätete kohaldamist, peavad ühenduse kalalaevade puhul, mille kogupikkus on 10 meetrit või rohkem, nende kaptenid püügipäevikut laeva toimingute kohta, märkides konkreetselt ära kõik püütud ja pardal hoitud kogused liikide kaupa, kui kogus on suurem kui 50 kg eluskaalu ekvivalenti.

2. Lõikes 1 osutatud püügipäevik sisaldab eelkõige järgmist teavet:

a) kalalaeva pardatähis ja nimi;

b) iga liigi FAO kolmetäheline kood ning asjakohane geograafiline piirkond, kust saak saadi;

c) saagi saamise kuupäev;

d) sadamast lahkumise ja sadamasse saabumise kuupäev ning püügireisi kestus;

e) püügivahendi tüüp, võrgusilma suurus ja mõõtmed;

f) iga liigi hinnanguline kogus kilogrammides, väljendatuna elusakaalus, või vajaduse korral isendite arv;

g) püügitoimingute arv.

3. Püügipäevikusse kantud hinnanguliste koguste ja pardal asuva saagi kilogrammides mõõdetud koguste vaheline lubatud kõikumine on 10 % kõigi liikide puhul.

4. Ühenduse kalalaevade kaptenid registreerivad püügipäevikus samuti kõik hinnangulised vette tagasi lastud kogused üle 50 kg eluskaalu ekvivalenti mis tahes liikide puhul.

5. Püügi puhul, mille suhtes rakendatakse püügikoormuse reguleerimise kava, peavad ühenduse kalalaevade kaptenid püügipäevikutesse registreerima piirkonnas veedetud aja ja esitama järgmised andmed:

a) seoses veetavate püünistega: i) antud piirkonnas asuvasse sadamasse sisenemine ja sealt lahkumine; ii) iga sisenemine merepiirkonda, kus kohaldatakse vetele ja kalavarudele juurdepääsu käsitlevaid erieeskirju, ja lahkumine sellisest merepiirkonnast; iii) pardal hoitud saak eluskaalu kilogrammides liikide kaupa kõnealusest piirkonnast väljumise või selles piirkonnas asuvasse sadamasse sissesõidu ajal;

b) seoses seisevpüünistega: i) antud piirkonnas asuvasse sadamasse sisenemine ja sealt lahkumine; ii) iga sisenemine merepiirkonda, kus kohaldatakse vetele ja kalavarudele juurdepääsu käsitlevaid erieeskirju, ja lahkumine sellisest merepiirkonnast; iii) kõnealustes piirkondades seisevpüüniste paigaldamise või ümberpaigutamise kuupäev ja kellaaeg; iv) seisevpüünistega kalapüügi lõpetamise kuupäev ja kellaaeg; v) pardal hoitud saak eluskaalu kilogrammides liikide kaupa kõnealusest piirkonnast väljumise või selles piirkonnas asuvasse sadamasse sissesõidu ajal.

6. Ühenduse kalalaevade kaptenid edastavad püügipäeviku võimalikult kiiresti ning mitte hiljem kui 48 tundi pärast lossimist

a) oma lipuliikmesriigile ja

b) asjaomase sadamaliikmesriigi pädevatele asutustele, kui lossimine on aset leidnud mõne teise liikmesriigi sadamas.

7. Säilitatud või töödeldud kala kaalu ümberarvestamisel eluskaaluks kohaldavad ühenduse kalalaevade kaptenid vastavalt artiklis 119 osutatud korrale kindlaks määratud ümberarvestustegurit.

8. Ühenduse vetes tegutsevate kolmandate riikide kalalaevade kaptenid registreerivad käesolevas artiklis viidatud teabe nii nagu ühenduse kalalaevade kaptenid.

9. Püügipäevikusse registreeritud andmete täpsuse eest vastutab kapten.

10. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 119 sätestatud korras.

Artikkel 15

Püügipäeviku elektrooniline täitmine ja edastamine

1. Ühenduse selliste kalalaevade kaptenid, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, registreerivad elektrooniliselt artiklis 14 osutatud andmed ning saadavad need elektroonilisel teel lipuliikmesriigi pädevale asutusele vähemalt korra päevas.

2. Ühenduse selliste kalalaevade kaptenid, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, saadavad artiklis 14 osutatud andmed ka lipuliikmesriigi pädeva asutuse taotlusel ning edastavad igal juhul asjaomased püügipäeviku andmed pärast viimast püügitoimingut ning enne sadamasse sisenemist.

3. Lõiget 1 kohaldatakse

a) alates 1. jaanuar 2012 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, ja kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on alla 15 meetri;

b) alates 1. juulist 2011 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 15 meetrit või rohkem, ja kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on alla 24 meetri, ja

c) alates 1. jaanuarist 2010 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 24 meetrit või rohkem.

4. Liikmesriik võib tema lipu all sõitvate alla 15meetrise kogupikkusega ühenduse kalalaevade kaptenid vabastada lõikest 1, kui nad

a) tegutsevad üksnes lipuliikmesriigi territoriaalmeredel või

b) ei viibi merel kunagi rohkem kui 24 tundi alates väljumisajast kuni sadamasse jõudmiseni.

5. Ühenduse kalalaevade kaptenid, kes registreerivad ja kannavad ette elektrooniliselt oma püügitegevuse andmed, vabastatakse kohustusest täita paberkandjal püügipäevikut, lossimisdeklaratsiooni ja ümberlaadimisdeklaratsiooni.

6. Liikmesriigid võivad sõlmida kahepoolseid lepinguid elektrooniliste aruandlussüsteemide kasutamise kohta nende lipu all sõitvatel laevadel nende suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes. Selliste lepingute kohaldamisalasse kuuluvad laevad vabastatakse paberkandjal püügipäeviku täitmise kohustusest kõnealustes vetes.

7. Liikmesriik võib alates 1. jaanuarist 2010 kohustada või volitada oma lipu all sõitvate kalalaevade kapteneid elektrooniliselt registreerima ja edastama artiklis 14 osutatud andmed.

8. Rannikuliikmesriigi pädevad asutused aktsepteerivad lipuliikmesriigilt saadud elektroonilisi aruandeid, mis sisaldavad lõigetes 1 ja 2 osutatud kalalaevadelt edastatud andmeid.

9. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 119 sätestatud korras.

Artikkel 16

Kalalaevad, mille suhtes ei kohaldata püügipäeviku nõudeid

1. Iga liikmesriik jälgib proovivõtu alusel nende kalalaevade tegevust, mille suhtes ei kohaldata artiklites 14 ja 15 kindlaks määratud nõudeid, tagamaks et kõnealused laevad täidavad ühise kalanduspoliitika eeskirju.

2. Lõikes 1 osutatud jälgimise eesmärgil kehtestab iga liikmesriik komisjoni poolt artiklis 119 osutatud korras vastu võetud metoodika põhjal koostatud proovivõtukava ning edastab selle igal aastal 31. jaanuariks komisjonile, näidates ära kõnealuse kava kehtestamiseks kasutatud meetodid. Proovivõtukavad peavad olema ajalises lõikes võimalikult stabiilsed ning asjakohaste geograafiliste piirkondade lõikes võimalikult standarditud.

3. Liikmesriigid, kes nõuavad oma lipu all sõitvatelt kalalaevadelt, mille kogupikkus on alla 10 meetri, artiklis 14 osutatud püügipäeviku esitamist vastavalt oma siseriiklikule õigusele, vabastatakse käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 sätestatud kohustusest.

4. Erandina käesoleva artikli lõigetest 1 ja 2 tunnustatakse artiklite 62 ja 63 kohaselt esitatud müügiteatisi kui alternatiivset meedet proovivõtukavadele.

Artikkel 17

Eelteatis

1. Ühenduse selliste kalalaevade, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem ning mis tegelevad mitmeaastaste kavadega hõlmatud kalavarude püügiga, kaptenid, kellele on vastavalt artiklile 15 kohustuslik täita püügipäevikut elektrooniliselt, teatavad oma lipuliikmesriigi pädevatele asutustele vähemalt neli tundi enne eeldatavat sadamasse jõudmist järgmise teabe

a) kalalaeva pardatähis ja nimi;

b) sihtsadama nimi ja külastuse eesmärgid, nagu lossimine, ümberlaadimine või juurdepääs sadamateenustele;

c) püügireisi kuupäevad ning asjakohased geograafilised piirkonnad, kust saak püüti;

d) eeldatav sadamasse saabumise kuupäev ja kellaaeg;

e) püügipäevikusse kantud kogused liikide kaupa;

f) lossitavad või ümberlaaditavad kogused kalaliikide kaupa.

2. Kui ühenduse kalalaev kavatseb siseneda sadamasse mõnes muus liikmesriigis kui lipuliikmesriigis, saadavad lipuliikmesriigi pädevad asutused elektroonilise eelteatise selle kättesaamisel kohe edasi selle rannikuliikmesriigi pädevatele asutustele.

3. Rannikuliikmesriigi pädevad asutused võivad anda loa sadamasse varem sisenemiseks.

4. Artiklis 15 osutatud elektroonilised püügipäeviku andmed ja elektroonilise eelteatise võib saata ühe elektroonilise edastusena.

5. Elektroonilises eelteatises esitatud andmete täpsuse eest vastutab kapten.

6. Komisjon võib artiklis 119 osutatud korras teha ühenduse teatavat liiki kalalaevadele erandi lõikega 1 ette nähtud kohustusest teatavaks ajaks, mida saab pikendada, või kehtestada uue teatamistähtaja, võttes muu hulgas arvesse kalandustoodete liiki ning kaugust püügipiirkondade, lossimiskohtade ja sadamate vahel, mille registrisse laevad on kantud.

Artikkel 18

Teises liikmesriigis lossimise eelteatis

1. Kalalaevade kaptenid, kellel ei ole kohustust täita püügipäevikut elektrooniliselt sõltuvalt artikli 15 lõike 3 sätete jõustumisest ning kes soovivad kasutada muu rannikuliikmesriigi kui oma lipuliikmesriigi sadamat või lossimisrajatisi, esitavad rannikuliikmesriigi pädevatele asutustele vähemalt neli tundi enne eeldatavat sadamasse jõudmist artikli 17 lõikes 1 esitatud teabe.

2. Rannikuliikmesriigi pädevad asutused võivad anda loa varem sisenemiseks.

Artikkel 19

Sadamasse sissesõidu luba

Rannikuliikmesriigi pädevad asutused võivad keelata kalalaevadel sadamasse siseneda, kui artiklites 17 ja 18 osutatud teave ei ole täielik, välja arvatud vääramatu jõu korral.

Artikkel 20

Ümberlaadimistoimingud

1. Ümberlaadimised merel on ühenduse vetes keelatud. Need on lubatud vaid loa alusel ja käesolevas määruses sätestatud tingimustel selleks määratud liikmesriikide sadamates või rannikuäärsetes paikades ning vastavalt artikli 43 lõikes 5 sätestatud tingimustele.

2. Kui ümberlaadimine katkestatakse, võidakse nõuda loa olemasolu ümberlaadimise taasalustamiseks.

3. Käesoleva artikli kohaldamisel ei loeta ümberlaadimiseks ümberpaigutamist, paaristraalide kasutamist ning püügitoiminguid, mis hõlmavad kahe või enama ühenduse kalalaeva ühistegevust.

Artikkel 21

Ümberlaadimisdeklaratsiooni täitmine ja esitamine

1. Ilma et see piiraks mitmeaastaste kavade konkreetsete sätete kohaldamist, peavad ümberlaadimises osalevate ühenduse kalalaevade puhul, mille kogupikkus on 10 meetrit või rohkem, nende kaptenid täitma ümberlaadimisdeklaratsiooni, märkides konkreetselt ära kõik ümber laaditud või vastu võetud kogused liikide kaupa, kui kogus on suurem kui 50 kg eluskaalu ekvivalenti.

2. Lõikes 1 osutatud ümberlaadimisdeklaratsioon peab sisaldama vähemalt järgmist teavet:

a) nii ümberlaadiva kui ka vastuvõtva kalalaeva pardatähis ja nimi;

b) iga liigi FAO kolmetäheline kood ning asjakohane geograafiline piirkond, kust saak saadi;

c) iga liigi hinnanguline kogus toote massina kilogrammides, toote esitamise viisi lõikes, või vajaduse korral isendite arv;

d) vastuvõtva laeva sihtsadam;

e) määratud ümberlaadimissadam.

3. Ümberlaadimisdeklaratsiooni kantud hinnanguliste koguste ja ümberlaaditud või vastuvõetud saagi kilogrammides mõõdetud koguste vaheline lubatud kõikumine on 10 % kõigi liikide puhul.

4. Nii ümberlaadiva kui vastuvõtva kalalaeva kapten esitavad ümberlaadimisdeklaratsiooni võimalikult kiiresti ning hiljemalt 48 tundi pärast ümberlaadimist

a) oma lipuliikmesriigile/-riikidele ja

b) asjaomase sadamaliikmesriigi pädevatele asutustele, kui ümberlaadimine on aset leidnud mõne teise liikmesriigi sadamas.

5. Nii ümberlaadiva kui ka vastuvõtva kalalaeva kaptenid on mõlemad vastutavad nende ümberlaadimisdeklaratsiooni kantud andmete täpsuse eest.

6. Komisjon võib artiklis 119 osutatud korras teha ühenduse teatavat liiki kalalaevadele erandi lõikega 1 ette nähtud kohustusest teatavaks ajaks, mida saab pikendada, või kehtestada uue teatamistähtaja, võttes muu hulgas arvesse kalandustoodete liiki, kaugust püügipiirkondade, ümberlaadimiskohtade ja sadamate vahel, mille registrisse laevad on kantud.

7. Ümberlaadimise deklareerimise kord ja vormid määratakse kindlaks artiklis 119 osutatud korras.

Artikkel 22

Ümberlaadimisdeklaratsiooni elektrooniline täitmine ja edastamine

1. Ühenduse sellise kalalaeva kapten, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, registreerib elektrooniliselt artiklis 21 osutatud andmed ning saadab need elektroonilisel teel lipuliikmesriigi pädevale asutusele 24 tunni jooksul pärast ümberlaadimise lõpetamist.

2. Lõiget 1 kohaldatakse

a) alates 1. jaanuar 2012 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, ja kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on alla 15 meetri;

b) alates 1. juulist 2011 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 15 meetrit või rohkem, ja kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on alla 24 meetri, ja

c) alates 1. jaanuarist 2010 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 24 meetrit või rohkem.

3. Liikmesriik võib tema lipu all sõitvate kuni 15meetrise kogupikkusega ühenduse kalalaevade kaptenid vabastada lõikest 1, kui nad

a) tegutsevad üksnes lipuliikmesriigi territoriaalmeredel või

b) ei viibi merel kunagi rohkem kui 24 tundi alates väljumisajast kuni sadamasse jõudmiseni.

4. Rannikuliikmesriigi pädevad asutused aktsepteerivad lipuliikmesriigilt saadud elektroonilisi aruandeid, mis sisaldavad lõigetes 1 ja 2 osutatud kalalaevadelt edastatud andmeid.

5. Kui ühenduse kalalaev laadib ümber oma saagi liikmesriigis, mis ei ole tema lipuliikmesriik, edastavad lipuriigi pädevad asutused viivitamata pärast ümberlaadimisdeklaratsiooni andmete saamist need elektrooniliselt selle liikmesriigi pädevatele asutustele, kus saak ümber laaditi ja kuhu saak saadetakse.

6. Liikmesriik võib alates 1. jaanuarist 2010 kohustada või volitada oma lipu all sõitvate kalalaevade kapteneid elektrooniliselt registreerima ja edastama artiklis 21 osutatud andmeid.

7. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 119 sätestatud korras.

Artikkel 23

Lossimisdeklaratsiooni täitmine ja esitamine

1. Ilma et see piiraks mitmeaastaste kavade erisätete kohaldamist, peab sellise kalalaeva kapten, mille kogupikkus on 10 meetrit või rohkem, või tema esindaja täitma lossimisdeklaratsiooni, märkides konkreetselt ära kõik lossitud kogused liikide kaupa.

2. Lõikes 1 osutatud lossimisdeklaratsioon peab sisaldama vähemalt järgmist teavet:

a) kalalaeva pardatähis ja nimi;

b) iga liigi FAO kolmetäheline kood ning asjakohane geograafiline piirkond, kust saak saadi;

c) iga liigi kogus toote massina kilogrammides, toote esitamise viisi lõikes, või vajaduse korral isendite arv;

d) lossimissadam.

3. Ühenduse kalalaeva kapten või tema esindaja edastab lossimisdeklaratsiooni võimalikult kiiresti ning hiljemalt 48 tundi pärast lossimise lõpetamist

a) oma lipuliikmesriigile ja

b) asjaomase sadamaliikmesriigi pädevatele asutustele, kui lossimine on aset leidnud mõne teise liikmesriigi sadamas.

4. Lossimisdeklaratsiooni kantud andmete täpsuse eest vastutab kapten.

5. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 119 sätestatud korras.

Artikkel 24

Lossimisdeklaratsiooni elektrooniline täitmine ja edastamine

1. Ühenduse sellise kalalaeva kapten, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, või tema esindaja registreerib elektrooniliselt artiklis 23 osutatud andmed ning saadab need elektroonilisel teel lipuliikmesriigi pädevale asutusele 24 tunni jooksul pärast lossimise lõpetamist.

2. Lõiget 1 kohaldatakse

a) alates 1. jaanuar 2012 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, ja kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on alla 15 meetri;

b) alates 1. juulist 2011 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 15 meetrit või rohkem, ja kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on alla 24 meetri, ja

c) alates 1. jaanuarist 2010 ühenduse kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 24 meetrit või rohkem.

3. Liikmesriik võib tema lipu all sõitvate alla 15meetrise kogupikkusega ühenduse kalalaevade kaptenid vabastada lõikest 1, kui nad

a) tegutsevad üksnes lipuliikmesriigi territoriaalmeredel või

b) ei viibi merel kunagi rohkem kui 24 tundi alates väljumisajast kuni sadamasse jõudmiseni.

4. Kui ühenduse kalalaev lossib oma saagi liikmesriigis, mis ei ole tema lipuliikmesriik, edastavad lipuriigi pädevad asutused viivitamata pärast lossimisdeklaratsiooni andmete saamist need elektrooniliselt selle liikmesriigi pädevatele asutustele, kus saak lossiti.

5. Ühenduse kalalaevade kaptenid või nende esindajad, kes registreerivad elektrooniliselt artiklis 23 osutatud teavet ning kes lossivad oma saagi muus liikmesriigis kui nende lipuliikmesriigis, vabastatakse kohustusest esitada rannikuliikmeriigile paberkandjal lossimisdeklaratsioon.

6. Liikmesriik võib alates 1. jaanuarist 2010 kohustada või volitada oma lipu all sõitvate kalalaevade kapteneid elektrooniliselt registreerima ja edastama artiklis 23 osutatud andmeid.

7. Rannikuliikmesriigi pädevad asutused aktsepteerivad lipuliikmesriigilt saadud elektroonilisi aruandeid, mis sisaldavad lõigetes 1 ja 2 osutatud kalalaevadelt edastatud andmeid.

8. Lossimise deklareerimise kord ja vormid määratakse kindlaks artiklis 119 osutatud korras.

Artikkel 25

Laevad, mille suhtes ei kohaldata lossimisdeklaratsiooni nõudeid

1. Iga liikmesriik jälgib proovivõtu alusel nende kalalaevade tegevust, mille suhtes ei kohaldata artiklites 23 ja 24 kindlaks määratud lossimisdeklaratsiooni nõudeid, tagamaks et kõnealused laevad täidavad ühise kalanduspoliitika eeskirju.

2. Lõikes 1 osutatud jälgimise eesmärgil koostavad liikmesriigid komisjoni poolt artiklis 119 osutatud korras vastu võetud metoodika põhjal koostatud proovivõtukava ning edastavad selle igal aastal 31. jaanuariks komisjonile, näidates ära kõnealuse kava kehtestamiseks kasutatud meetodid. Proovivõtukavad peavad olema ajalises lõikes võimalikult stabiilsed ning asjakohaste geograafiliste piirkondade lõikes võimalikult standarditud.

3. Liikmesriigid, kes nõuavad oma lipu all sõitvatelt alla 10meetrise kogupikkusega kalalaevadelt artiklis 23 osutatud lossimisdeklaratsiooni esitamist vastavalt oma siseriiklikule õigusele, vabastatakse käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 sätestatud kohustusest.

4. Erandina käesoleva artikli lõigetest 1 ja 2 tunnustatakse artiklite 62 ja 63 kohaselt esitatud müügiteatisi kui alternatiivset meedet proovivõtukavadele.







2. jagu

Püügikoormuse kontrollimine

Artikkel 26

Püügikoormuse seire

1. Liikmesriigid kontrollivad püügikoormuse reguleerimise korra täitmist geograafilistes piirkondades, kus kohaldatakse maksimaalset lubatud püügikoormust. Nad tagavad, et nende lipu all sõitvad kalalaevad viibivad geograafilises piirkonnas, mille suhtes kohaldatakse püügikoormuse reguleerimise korda, kui nad hoiavad pardal või, kui see on asjakohane, kasutavad selle püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud püügivahendit või püügivahendeid või, kui see on asjakohane, tegelevad selle püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud kalapüügiga, ainult siis, kui ei ole jõutud neile eraldatud lubatud püügikoormuse maksimaalsele tasemele ning kui individuaalsele kalalaevale eraldatud püügikoormus ei ole ammendatud.

2. Ilma et see piiraks erieeskirjade kohaldamist, arvatakse juhul, kui laev, mis hoiab pardal või, kui see on asjakohane, kasutab püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud püügivahendeid või tegeleb püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud kalapüügiga, läbib ühe päeva jooksul kaks või enam geograafilist piirkonda, mille suhtes kohaldatakse kõnealust püügikoormuse reguleerimise korda, kasutatud püügikoormus maha selliste püügivahendite või sellise kalapüügi ja sellise geograafilise piirkonnaga seotud maksimaalsest lubatud püügikoormusest, kus veedeti suurem osa päevast.

3. Kui liikmesriik on kalalaeval lubanud vastavalt artikli 27 lõikele 2 kasutada mitmesse püügivahendite rühma kuuluvat mitut püügivahendit, mille suhtes kohaldatakse püügikoormuse reguleerimise korda, teataval püügiretkel geograafilises piirkonnas, mille suhtes kohaldatakse seda püügikoormuse reguleerimise korda, arvatakse kõnealuse püügiretke kestel kasutatud püügikoormus iga püügivahendi või püügivahendite rühma ja geograafilise piirkonna puhul samal ajal maha kõnealuse liikmesriigi maksimaalsest lubatud püügikoormusest.

4. Kui püügivahendid kuuluvad püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud samasse püügivahendite rühma, arvatakse kalalaevade kasutatud püügikoormus geograafilises piirkonnas, kui nad hoiavad selliseid püügivahendeid pardal, maha üksnes selliste püügivahendite rühmade ja sellise geograafilise piirkonna puhul lubatud maksimaalsest püügikoormusest.

5. Liikmesriigid reguleerivad oma laevastiku püügikoormust geograafilistes piirkondades, mille suhtes kohaldatakse püügikoormuse reguleerimise korda, kui nad hoiavad pardal või, kui see on asjakohane, kasutavad selle püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud püügivahendit või püügivahendeid või tegelevad selle püügikoormuse reguleerimise kavaga hõlmatud kalapüügiga, võttes asjakohaseid meetmeid, kui lubatud püügikoormus läheneb maksimaalsele tasemele, tagamaks et kasutatud püügikoormus ei ületaks kehtestatud piirnorme.

6. Piirkonnas viibimise päev on mis tahes katkematu 24tunnine ajavahemik (või osa sellest), mille kestel kalalaev viibib antud geograafilises piirkonnas ega ole sadamas või, kui see on asjakohane, kasutab oma püügivahendeid. Ajahetke, millest seda katkematut ajavahemikku mõõtma hakatakse, määrab kindlaks liikmesriik, kelle lipu all asjaomane laev sõidab. Sadamast äraoleku päev on mis tahes katkematu 24tunnine ajavahemik või osa sellest, mille jooksul kalalaev ei ole sadamas.

Artikkel 27

Püügivahenditest teatamine

1. Ilma et see piiraks erieeskirjade kohaldamist, teatab kalalaeva kapten või tema esindaja asjakohastes geograafilistes piirkondades, kus kehtib püügikoormuse reguleerimise kord, kus kohaldatakse püügivahendite piiranguid või kus erinevatele püügivahenditele või püügivahendite rühmadele on kehtestatud maksimaalsed lubatud püügikoormused, lipuliikmesriigi pädevatele asutustele enne ajavahemikku, mille suhtes kohaldatakse maksimaalset lubatud püügikoormust, millist püügivahendit või vajaduse korral püügivahendeid ta kavatseb eelseisval ajavahemikul kasutada. Enne nimetatud teate esitamist ei tohi kalalaev kala püüda geograafilistes piirkondades, kus kehtib püügikoormuse reguleerimise kord.

2. Kui püügikoormuse reguleerimise kord lubab geograafilises piirkonnas kasutada mitmesse püügivahendite rühma kuuluvaid vahendeid, on püügiretkel mitme püügivahendi kasutamiseks vaja lipuliikmesriigi eelnevat luba.

Artikkel 28

Püügikoormust käsitlev aruanne

1. Kui nõukogu teeb vastava otsuse ühenduse kalalaevade suhtes, mis ei ole varustatud artiklis 9 osutatud toimiva laevaseiresüsteemiga või mis ei edastada püügipäeviku andmeid elektrooniliselt vastavalt artiklile 15 ja mille suhtes kehtib püügikoormuse reguleerimise kord, edastavad nende kalalaevade kaptenid teleksi, faksi, telefonisõnumi või e-kirja teel, mille vastuvõtja nõuetekohaselt salvestab, või raadioside teel ühenduse eeskirjade kohaselt heaks kiidetud raadiojaama kaudu oma lipuliikmesriigi pädevatele asutustele ja, kui see on asjakohane, rannikuliikmesriigile vahetult enne iga sisenemist selle püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud geograafilisse piirkonda ja sealt väljumist püügikoormust käsitleva aruande vormis järgmise teabe:

a) kalalaeva nimi, pardatähis, raadiokutsung ja kapteni nimi,

b) kalalaeva geograafiline asukoht, millele teates osutatakse,

c) antud piirkonda ja, kui see on asjakohane, selle osadesse sisenemise ning nendest väljumise kuupäev ja kellaaeg,

d) pardal hoitud saak eluskaalu kilogrammides liikide kaupa.

2. Liikmesriigid võivad rakendada kooskõlas liikmesriikidega, kes on seotud nende laevade püügitegevusega, alternatiivseid kontrollimeetmeid püügikoormust käsitlevate aruandekohustuste täitmise tagamiseks. Sellised meetmed on sama tõhusad ja läbipaistvad kui lõikes 1 sätestatud aruandekohustused ning meetmetest teatatakse komisjonile enne nende rakendamist.

Artikkel 29

Erandid

1. Kalalaeval, mille pardal hoitakse püügivahendeid, mille suhtes kohaldatakse püügikoormuse reguleerimise korda, lubatakse geograafilisest piirkonnast, mille suhtes kohaldatakse seda püügikoormuse reguleerimise korda, läbi sõita, kui tal ei ole antud piirkonnas tegutsemiseks püügiluba või ta on oma pädevatele ametiasutustele ette teatanud oma kavatsusest läbi sõita. Kalalaeva viibimise ajal antud geograafilises piirkonnas peavad kõik püügivahendid, mille suhtes kohaldatakse seda püügikoormuse reguleerimise korda ja mida hoitakse pardal, olema soritud ja stoovitud vastavalt artiklis 47 sätestatud tingimustele.

2. Liikmesriik võib otsustada maksimaalsest lubatud püügikoormusest mitte maha arvata sellise kalalaeva tegevust, mis tegeleb muu tegevusega kui kalapüük püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud geograafilises piirkonnas, tingimusel et kõnealune kalalaev teavitab oma lipuliikmesriiki ette oma kavatsusest ja tegevuse laadist ning loobub kõnealuseks ajaks oma kalapüügiloast. Kõnealuste kalalaevade pardal ei tohi sellel ajal olla ühtegi püügivahendit ega kalaliiki.

3. Liikmesriik võib otsustada maksimaalsest lubatud püügikoormusest mitte maha arvata sellise kalalaeva tegevust püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud geograafilises piirkonnas, mis viibis asjaomases geograafilises piirkonnas, kuid ei saanud kala püüda, sest aitas teist, hädaabi vajavat kalalaeva või transportis vigastatud inimest meditsiinilist hädaabi saama. Lipuliikmesriik teavitab sellest komisjoni ühe kuu jooksul pärast otsuse langetamist ja esitab tõendi osutatud hädaabi kohta.

Artikkel 30

Püügikoormuse ammendumine

1. Ilma et see piiraks artiklite 29 ja 31 kohaldamist, peab laev, mille pardal on püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud püügivahend või püügivahendid, geograafilises piirkonnas, mille suhtes kohaldatakse seda püügikoormuse reguleerimise korda, jääma sadamasse või väljapoole seda geograafilist piirkonda kõnealuse püügikoormuse reguleerimise korra kohaldamise järelejäänud ajaks, kui

a) ta on ammendanud sellise geograafilise piirkonnaga ja sellise püügivahendi või selliste püügivahenditega seotud temale eraldatud maksimaalse lubatud püügikoormuse osa või

b) sellise geograafilise piirkonna ja sellise püügivahendi või selliste püügivahenditega seotud ja tema lipuliikmesriigile eraldatud maksimaalne lubatud püügikoormus on ammendatud.

2. Ilma et see piiraks artikli 29 kohaldamist, ei tegele kalalaev geograafilises piirkonnas, kus kalapüügi suhtes kohaldatakse püügikoormuse reguleerimise korda, sellise kalapüügiga, kui

a) ta on ammendanud sellise geograafilise piirkonnaga ja sellise kalapüügiga seotud temale eraldatud maksimaalse lubatud püügikoormuse osa või

b) sellise geograafilise piirkonna ja sellise kalapüügiga seotud ja tema lipuliikmesriigile eraldatud maksimaalne lubatud püügikoormus on ammendatud.

Artikkel 31

Kalalaevad, mis on vabastatud püügikoormuse reguleerimise korra kohaldamisest

Käesolevat jagu ei kohaldata kalalaevade suhtes, kui nad on vabastatud püügikoormuse reguleerimise korra kohaldamisest.

Artikkel 32

Üksikasjalikud eeskirjad

Üksikasjalikud eeskirjad käesoleva jao kohaldamiseks võidakse vastu võtta artiklis 119 osutatud korras.







3. jagu

Liikmesriikidepoolne andmete registreerimine ja vahetamine

Artikkel 33

Püügi ja püügikoormuse registreerimine

1. Iga lipuliikmesriik registreerib kõik asjakohased andmed, eelkõige artiklites 14, 21, 23, 28 ja 62 osutatud andmed, kalapüügivõimaluste kohta vastavalt käesolevas peatükis viidatule väljendatuna nii lossimise kui ka vajaduse korral püügikoormuse suhtes ning säilitab nende andmete originaale kolm aastat või kauem vastavalt riiklikele eeskirjadele.

2. Ilma et see piiraks ühenduse õigusaktides sätestatud erieeskirjade kohaldamist, teatab iga lipuliikmesriik enne iga kuu 15. kuupäeva komisjonile või selle määratud asutusele elektrooniliselt koondandmed

a) kõikidest eelmise kuu jooksul lossitud kogustest, mis kuuluvad TACi või kvoodiga reguleeritavasse varusse või varude rühma, ja

b) eelmise kuu jooksul kasutatud püügikoormusest iga püügipiirkonna kohta, mille suhtes kohaldatakse püügikoormuse reguleerimise korda või, kui see on asjakohane, iga kalapüügi kohta, mille suhtes kohaldatakse püügikoormuse reguleerimise korda.

3. Erandina lõike 2 punktist a registreerivad 1. jaanuarist 2010 kuni 31. detsembrini 2010 lossitud koguste puhul teiste liikmesriikide poolt oma sadamates lossitud kogused liikmesriigid ja edastavad andmed koguste kohta kooskõlas käesolevas artiklis sätestatud korraga komisjonile.

4. Lipuliikmesriigid esitavad enne iga kvartali esimese kuu lõppu komisjonile elektrooniliselt koondandmed eelmise kvartali jooksul lossitud muude kalakoguste kohta, välja arvatud lõikes 2 mainitud kogused.

5. Kogu ühenduse kalalaevade püütud kvoodile alluva kalavaru või kalavarude rühma saak loetakse lipuliikmesriigile kõnealuse varu või varude rühma kohta kehtestatud kvootide osaks, olenemata lossimise kohast.

6. Kui teadusuuringute raames püütud saak, mis on turustatud ja müüdud, ületab 2 % asjaomasest kvoodist, siis arvestatakse see maha lipuliikmesriigile kohaldatavast kvoodist. Nõukogu 25. veebruari 2008. aasta määruse (EÜ) nr 199/2008 (kalandussektori andmete kogumist, haldamist ja kasutamist käsitleva ühenduse raamistiku loomise ning ühise kalanduspoliitikaga seotud teadusliku nõustamise toetamise kohta) ( 24 ) artikli 12 lõiget 2 ei kohaldata teadusuuringute eesmärgil tehtud merereiside suhtes, mille käigus selline saak püüti.

7. Ilma et see piiraks XII jaotise kohaldamist, võivad liikmesriigid koos komisjoni ja selle määratud asutusega viia kuni 30. juunini 2011 ellu katseprojekte, mis käsitlevad reaalajas kaugjuurdepääsu vastavalt käesolevale määrusele registreeritud ja kontrollitud liikmesriikide andmetele. Andmetele juurdepääsu formaati ja menetlust tuleb käsitleda ja testida. Liikmesriigid teatavad komisjonile kavatsusest viia ellu katseprojekte enne 1. jaanuari 2011. Alates 1. jaanuarist 2012 võib nõukogu teha otsuse liikmesriikidelt komisjonile andmete edastamise erinevate võimaluste ja erineva sageduse kohta.

8. Kui ühenduse kalalaevad hoiavad pardal või, kui see on asjakohane, kasutavad püügivahendit või -vahendeid, mille suhtes kohaldatakse püügikoormuse reguleerimise korda, või kui nad tegelevad kalapüügiga, mille suhtes kohaldatakse püügikoormuse reguleerimise korda, geograafilises piirkonnas, mille suhtes kohaldatakse seda püügikoormuse reguleerimise korda, tuleb nende kalalaevade kogu kasutatud püügikoormus, välja arvatud püügikoormuse reguleerimise korra kohaldamisest vabastatud kalalaevade poolt kasutatud püügikoormus, arvata maha sellise geograafilise piirkonnaga ja sellise püügivahendi või selliste püügivahenditega seotud maksimaalsest lubatud püügikoormusest, mis kõnealusele lipuliikmesriigile on eraldatud.

9. Kui kalalaev viibib geograafilises piirkonnas, mille suhtes kohaldatakse püügikoormuse reguleerimise korda, ning laeva pardal hoitakse püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud püügivahendit või püügivahendeid või kui laev tegeleb püügikoormuse reguleerimise korraga hõlmatud kalapüügiga, arvatakse teadusuuringute raames kasutatud püügikoormus maha tema lipuliikmesriigile eraldatud maksimaalsest lubatud püügikoormusest, mis on seotud sellise püügivahendi või selliste püügivahendite või sellise kalapüügiga ja sellise geograafilise piirkonnaga, kui uuringute käigus püütud saak turustatakse ja müüakse ning ületab seejuures 2 % eraldatud püügikoormusest. Määruse (EÜ) nr 199/2008 artikli 12 lõiget 2 ei kohaldata teadusuuringute eesmärgil tehtud merereiside suhtes, mille käigus selline saak püüti.

10. Komisjon võib artiklis 119 osutatud korras kindlaks määrata käesolevas artiklis osutatud andmete edastamise vorme.

Artikkel 34

Andmed kalapüügivõimaluste ammendumise kohta

Liikmesriik teavitab viivitamatult komisjoni, kui ta tuvastab, et

a) tema lipu all sõitvate kalalaevade püütud kvoodi alusel püütud kalavaru või kalavarude rühma püügid loetakse olevat ammendanud 80 % sellest kvoodist või

b) 80 % püügivahendite või kalapüügiga ja geograafilise piirkonnaga seotud maksimaalsest püügikoormusest, mida kohaldatakse kõikide tema lipu all sõitvate kalalaevade või kalalaevade rühma suhtes, loetakse saavutatuks.

Sellisel juhul esitab liikmesriik komisjonile viimase nõudmisel üksikasjalikuma ja sagedasema teabe, kui on sätestatud artiklis 33.







4. jagu

Püügikeeld

Artikkel 35

Liikmesriikide kehtestatud püügikeeld

1. Iga liikmesriik määrab kindlaks kuupäeva, millest alates

a) tema lipu all sõitvate kalalaevade püütud kvoodi alusel püütud kalavaru või kalavarude rühma püügid loetakse olevat ammendanud vastava kvoodi;

b) püügivahendite või kalapüügiga ja geograafilise piirkonnaga seotud maksimaalne lubatud püügikoormus, mida kohaldatakse kõigi tema lipu all sõitvate kalalaevade või kalalaevad rühma suhtes, loetakse saavutatuks.

2. Lõikes 1 osutatud kuupäevast alates keelab asjaomane liikmesriik kõikidel või osadel tema lipu all sõitvatel kalalaevadel kvoodi ammendanud kalavaru või kalavarude rühma püügi asjakohase kalapüügi käigus või kui laeva pardal on asjakohased püügivahendid kõnealuses geograafilises piirkonnas, kus on saavutatud maksimaalne lubatud püügikoormus, eelkõige pärast nimetatud kuupäeva püütud kala pardale jätmise, ümberlaadimise, ümberpaigutamise ja lossimise, ning otsustab, millise kuupäevani on püükide ümberlaadimised, üleviimised ja lossimised ning lõplik deklareerimine lubatud.

3. Asjaomane liikmesriik avalikustab lõikes 2 osutatud otsuse ning sellest teatatakse viivitamatult komisjonile. See avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas (C-seeria) ja komisjoni avalikul veebisaidil. Alates kuupäevast, mil asjaomane liikmesriik avalikustas kõnealuse otsuse, tagavad liikmesriigid, et nende vetes ja nende territooriumil selle liikmesriigi lipu all sõitvad kalalaevad või laevade rühmad ei jäta pardale, laadi ümber, paiguta ümber ega lossi ühtegi asjaomast kala ega tee seda siis, kui nende pardal on asjakohased püügivahendid asjakohastes geograafilistes piirkondades.

4. Komisjon teeb vastavalt käesolevale artiklile saadud teatised liikmesriikidele elektrooniliselt kättesaadavaks.

Artikkel 36

Komisjoni kehtestatud püügikeeld

1. Kui komisjon avastab, et liikmesriik ei ole täitnud kohustust teatada igakuised andmed kalapüügivõimaluste kohta artikli 33 lõikes 2 sätestatud viisil, võib ta määrata kuupäeva, mil 80 % kõnealuse liikmesriigi kalapüügivõimalustest loetakse olevat ammendatud, ning ta võib määrata eeldatava kuupäeva, mil need kalapüügivõimalused loetakse olevat ammendatud.

2. Kui komisjon leiab artiklis 35 sätestatud teabe põhjal või omal algatusel, et ühendusele, liikmesriigile või liikmesriikide rühmale kättesaadavad kalapüügivõimalused loetakse olevat ammendatud, teavitab komisjon sellest asjaomaseid liikmesriike ning keelustab püügitegevuse antud püügitegevusega seotud vastava piirkonna, püügivahendite, kalavaru, kalavarude rühma või laevastiku jaoks.

Artikkel 37

Parandusmeetmed

1. Kui komisjon on keelanud kalapüügi liikmesriigile või liikmesriikide rühmale või ühendusele kättesaadavate kalapüügivõimaluste väidetava ammendamise tõttu ning selgub, et liikmesriik ei ole tegelikult oma kalapüügivõimalusi ammendanud, kohaldatakse käesolevat artiklit.

2. Kui enne kalapüügivõimaluste ammendumist püügikeelu saanud liikmesriigile tekitatud kahju ei ole korvatud, võetakse piirangust tulenevat kahju asjakohasel viisil korvavad meetmed artiklis 119 osutatud korras. Kõnealused meetmed võivad sisaldada mahaarvamisi rohkem püüdnud liikmesriigi kalapüügivõimalustest ning sellisel viisil maha arvatud püügikoguste asjakohast jaotamist liikmesriikide vahel, kes said püügikeelu enne oma kalapüügivõimaluste ammendamist.

3. Lõikes 2 osutatud mahaarvamisi ja nendest tulenevaid jaotamisi tehakse eelkõige neid kalaliike ja asjakohaseid geograafilisi piirkondi arvesse võttes, mille kohta on kehtestatud kalapüügivõimalused. Neid võib teha piirangu kehtestamise aasta või sellele järgneva aasta või aastate jooksul.

4. Käesoleva artikli kohaldamise ning eriti asjakohaste koguste määramise üksikasjalikud eeskirjad võetakse vastu artiklis 119 osutatud korras.







II PEATÜKK

Laevastiku haldamise kontroll







1. jagu

Püügivõimsus

Artikkel 38

Püügivõimsus

1. Liikmesriigid vastutavad vajaliku kontrolli tegemise eest, tagamaks et liikmesriigi väljastatud kalalaevatunnistustele vastav koguvõimsus kogumahutavuses ja kilovattides ei oleks mingil ajal suurem kui selle liikmesriigi maksimaalsed võimsustasemed, mis on kindlaks määratud vastavalt

a) määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklile 13;

b) määrusele (EÜ) nr 639/2004;

c) määrusele (EÜ) nr 1438/2003 ja

d) määrusele (EÜ) nr 2104/2004.

2. Üksikasjalikud eeskirjad käesoleva artikli kohaldamiseks ning eelkõige seoses

a) kalalaevade registreerimisega;

b) kalalaevade mootorivõimsuse kontrollimisega;

c) kalalaevade mahutavuse kontrollimisega;

d) püügivahendite liigi, arvu ja omaduste kontrollimisega

võib vastu võtta artiklis 119 osutatud korras.

3. Liikmesriigid teatavad komisjonile osana artiklis 118 osutatud aruandest kasutatud kontrollimeetodid ning käesoleva artikli lõikes 2 osutatud kontrollimise eest vastutavate asutuste nimed ja aadressid.







2. jagu

Mootorivõimsus

Artikkel 39

Mootorivõimsuse jälgimine

1. Keelatud on kalapüük kalalaevaga, mis on varustatud mootoriga, mille võimsus ületab kalalaevatunnistusel märgitud võimsust.

2. Liikmesriigid tagavad, et sertifitseeritud mootorivõimsust ei ületata. Liikmesriigid teatavad komisjonile osana artiklis 118 osutatud aruandest kontrollimeetmed, mida nad on võtnud sertifitseeritud mootorivõimsuse ületamise vältimiseks.

3. Liikmesriigid võivad mootorivõimsuse sertifitseerimisega kaasnevad kulud täielikult või osaliselt sisse nõuda kalalaevade käitajatelt.

Artikkel 40

Mootorivõimsuse sertifitseerimine

1. Liikmesriigid vastutavad ühenduse kalalaevade, mille peajõuseadme võimsus on suurem kui 120 kilovatti (kW) – välja arvatud üksnes seisevpüüniseid või tragimisvahendeid kasutavate kalalaevade, abilaevade ja üksnes vesiviljeluses kasutatavate laevade – mootorivõimuse sertifitseerimise ja mootori sertifikaadi väljastamise eest.

2. Lõikes 1 osutatud kalalaevade uue peajõuseadme, asenduspeajõuseadme ja tehniliselt muudetud peajõuseadme puhul sertifitseerivad liikmesriikide pädevad asutused ametlikult, et mootor ei suuda arendada suuremat maksimumvõimsust pideval töörežiimil, kui on määratud kalalaevatunnistusel. Selline tunnistus väljastatakse vaid juhul, kui mootor ei suuda arendada rohkem määratud mootori maksimumvõimsusest pideval töörežiimil.

3. Liikmesriikide pädevad ametiasutused võivad määrata mootorivõimsuse sertifitseerimise klassifikatsiooniühingutele või muudele käitajatele, kel on vajalik kompetentsus mootori võimsuse tehniliseks kontrolliks. Kõnealused klassifikatsiooniühingud või muud käitajad kinnitavad, et peajõuseade ei suuda ületada ametlikult määratud võimsust vaid juhul, kui ei ole mingit võimalust suurendada peajõuseadme talitlust üle sertifitseeritud võimsuse.

4. Keelatud on kasutada asjaomase liikmesriigi poolt ametlikult sertifitseerimata uut peajõuseadet, asenduspeajõuseadet ja tehniliselt muudetud peajõuseadet.

5. Käesolevat artiklit kohaldatakse selliste kalalaevade suhtes, mis on hõlmatud püügikoormuse reguleerimise korraga alates 1. jaanuarist 2012. Teiste kalalaevade suhtes kohaldatakse seda alates 1. jaanuarist 2013.

6. Käesoleva jao üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 119 sätestatud korras.

Artikkel 41

Mootorivõimsuse kontrollimine

1. Liikmesriigid teevad pärast riskianalüüsi andmete kontrolli vastavalt proovivõtukavale, mis on koostatud komisjoni poolt artiklis 119 osutatud korras vastu võetud metoodika alusel, et kontrollida mootorivõimsuse kooskõla, kasutades kogu haldusüksusele kättesaadavat teavet seoses asjaomase laeva tehniliste omadustega. Eelkõige kontrollivad liikmesriigid teavet, mis sisaldub

a) laevaseiresüsteemi protokollides;

b) püügipäevikus;

c) mootorite põhjustatud õhusaaste vältimise rahvusvahelises (EIAPP) sertifikaadis, mis on mootori puhul välja antud kooskõlas MARPOLi 73/78 konventsiooni VI lisaga;

d) klassifikatsioonitunnistuses, mille on väljastanud tunnustatud laeva inspektsiooni ja järelevalve organisatsioon direktiivi 94/57/EÜ tähenduses;

e) proovisõidu tunnistuses;

f) ühenduse kalalaevastiku registris ja

g) kõikides muudes dokumentides, mis annavad asjakohast teavet laeva võimsuse või mõne muu asjaomase tehnilise omaduse kohta.

2. Kui pärast lõikes 1 osutatud andmete analüüsi selgub, et kalalaeva mootorivõimsus on suurem kui tema kalalaevatunnistusel määratud võimsus, jätkavad liikmesriigid mootorivõimsuse füüsilise kontrolliga.







III PEATÜKK

Mitmeaastaste kavade kontroll

Artikkel 42

Ümberlaadimine sadamas

1. Mitmeaastase kavaga hõlmatud ja kalapüügiga tegelevad kalalaevad ei tohi määratud sadamas või rannikuäärsetes paikades oma saaki mõne teise laeva pardale ümber laadida, kui saak ei ole kaalutud vastavalt artiklile 60.

2. Erandina lõikest 1 võivad kalalaevad määratud sadamates või rannikuäärsetes kohtades ümber laadida mitmeaastase kavaga hõlmatud pelaagilise püügi kaalumata saagi, tingimusel et vastuvõtva laeva pardal viibib kontrolliülesandega vaatleja või ametnik või et vastuvõtval laeval tehakse pärast ümberlaadimise lõpetamist ja enne lahkumist inspekteerimine. Vastuvõtva laeva kapten on kohustatud teavitama rannikuliikmesriigi pädevaid asutusi vastuvõtva laeva eeldatavast lahkumisest 24 tundi ette. Kontrolliülesandega vaatleja või ametniku määravad vastuvõtva laeva lipuliikmesriigi pädevad asutused. Kui vastuvõttev laev tegeleb enne või pärast sellise saagi saamist kalapüügiga, viibib vaatleja või ametnik laeva pardal vastuvõetud saagi lossimiseni. Vastuvõttev laev lossib vastuvõetud saagi selleks otstarbeks artikli 43 lõikes 4 sätestatud tingimuste kohaselt määratud liikmesriigi sadamas, kus saak kaalutakse vastavalt artiklitele 60 ja 61.

Artikkel 43

Kindlaksmääratud sadamad

1. Nõukogu võib mitmeaastase kava vastuvõtmisel otsustada mitmeaastase kavaga hõlmatud liikide eluskaalu suhtes kohaldatava lubatud piirkoguse üle, mille ületanud kalalaev on kohustatud lossima oma püügi määratud sadamas või rannikuäärses kohas.

2. Kui lossitakse lõikes 1 osutatud kala lubatud piirkogusest rohkem, tagab ühenduse kalalaeva kapten, et selline lossimine tehakse vaid ühenduses asuvas määratud sadamas või rannikuäärses kohas.

3. Kui mitmeaastast kava kohaldatakse piirkondliku kalandusorganisatsiooni raames, võib lossida või ümber laadida kõnealuse organisatsiooni lepinguosalise või koostööd tegeva mitteosalise sadamas vastavalt piirkondliku kalandusorganisatsiooni sätestatud eeskirjadele.

4. Iga liikmesriik määrab sadamad või rannikuäärsed kohad, kus toimub lõikes 2 osutatud lossimine.

5. Selleks et sadam või rannikuäärne koht oleks määratletud määratud sadamana, peavad olema täidetud järgmised tingimused:

a) kehtestatud lossimis- või ümberlaadimisajad;

b) kehtestatud lossimis- või ümberlaadimiskohad;

c) kehtestatud inspekteerimis- ja järelevalvekord.

6. Kui sadam või rannikuäärne koht on nimetatud teatavate mitmeaastase kavaga hõlmatud liikide lossimise määratud sadamaks, võib seda kasutada mis tahes muude liikide lossimiseks.

7. Liikmesriigid vabastatakse lõike 5 punkti c täitmisest, kui vastavalt artiklile 46 vastu võetud riiklik kontrollimeetmete programm sisaldab kava, kuidas määratud sadamates viia läbi kontrolli, et tagada ametiasutuste kontrolliga samaväärset kontrolli. See kava tunnistatakse rahuldavaks, kui komisjon selle artiklis 119 osutatud korras heaks kiidab.

Artikkel 44

Mitmeaastase kavaga hõlmatud põhjalähedaste liikide saagi eraldi ladustamine

1. Ühenduse selliste kalalaevade pardal, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem, hoitav mitmeaastase kavaga hõlmatud põhjalähedaste liikide kogu saak pannakse iga kalaliigi kaupa eraldi kastidesse, lahtritesse või konteineritesse, mis on eristatavad muudest kastidest, lahtritest või konteineritest.

2. Ühenduse kalalaevade kaptenid hoiavad mitmeaastase kavaga hõlmatud põhjalähedaste liikide saaki vastavalt lastiplaanile, milles on kirjeldatud eri liikide asukoht trümmides.

3. Ühenduse kalalaeva pardal ei tohi üheski kastis, lahtris või konteineris hoida mis tahes koguses mitmeaastase kavaga hõlmatud põhjalähedaste liikide saaki segamini mis tahes muude kalandustoodetega.

Artikkel 45

Kvootide reaalajas kasutamine

1. Kui mitmeaastase kavaga hõlmatud kalaliikide kogusaak on jõudnud riikliku kvoodi teatava künniseni, tuleb kalaliikide andmeid komisjonile sagedamini saata.

2. Nõukogu otsustab kohaldatava künnise ja lõikes 1 osutatud andmete edastamise sageduse üle.

Artikkel 46

Riiklikud kontrollimeetmete programmid

1. Liikmesriigid määratlevad iga mitmeaastase kava suhtes kohaldatava riikliku kontrollimeetmete programmi. Kõikidest riiklikest kontrollimeetmete programmidest teavitatakse komisjoni või need tehakse kättesaadavaks liikmesriikide veebisaidi turvalises osas vastavalt artikli 115 punktile a.

2. Liikmesriigid sätestavad inspekteerimise erikriteeriumid vastavalt I lisale. Need kriteeriumid määratletakse riskijuhtimise põhjal ja vaadatakse korrapäraselt läbi pärast saadud tulemuste analüüsi. Inspekteerimiskriteeriumid kujunevad järk-järgult, kuni I lisas määratud kriteeriumid on saavutatud.







IV PEATÜKK

Tehniliste meetmete kontroll







1. jagu

Püügivahendite kasutamine

Artikkel 47

Püügivahendid

Kalapüügil, mille käigus on lubatud kasutada vaid ühte liiki püügivahendeid, peavad kõik muud püügivahendid olema soritud ja stoovitud vastavalt järgmistele tingimustele selliselt, et neid ei saa hõlpsasti kasutada:

a) võrgud, raskused ja muu sellelaadne varustus tuleb traallaudade, puksiir- ja haalamisköite ning -trosside küljest lahti võtta;

b) tekil või teki kohale paigutatud võrgud on kindlalt soritud ja stoovitud;

c) õngejadad on paigutatud madalamatele tekkidele.

Artikkel 48

Kaotatud püügivahendite tagasi toomine

1. Ühenduse kalalaeva pardal peab olema varustus kaotatud püügivahendite leidmiseks ja väljatoomiseks.

2. Püügivahendid või osa nendest kaotanud ühenduse kalalaeva kapten peab püüdma need võimalikult kiiresti tagasi tuua.

3. Kui kaotatud püügivahendit ei õnnestu tagasi tuua, teatab laeva kapten oma lipuliikmesriigi pädevale asutusele, kes seejärel teatab rannikuliikmesriigi pädevale asutusele 24 tunni jooksul järgmised andmed:

a) kalalaeva pardatähis ja nimi;

b) kaotatud püügivahendi liik;

c) püügivahendi kaotamise aeg;

d) püügivahendi kaotamise koht;

e) püügivahendi tagasi toomiseks võetud meetmed.

4. Kui liikmesriigi asutuste leitud püügivahendi kaotamisest ei ole teatatud, võivad kõnealused asutused kulud sisse nõuda püügivahendi kaotanud kalalaeva kaptenilt.

5. Liikmesriik võib vabastada tema lipu all sõitvad alla 12meetrise kogupikkusega ühenduse kalalaevad lõikes 1 ette nähtud nõudest, kui nad

a) tegutsevad üksnes lipuliikmesriigi territoriaalmeredel või

b) ei viibi merel kunagi rohkem kui 24 tundi alates väljumisajast kuni sadamasse jõudmiseni.

Artikkel 49

Saagi koostis

1. Kui ühenduse kalalaeva pardal asuv saak on püütud ühe ja sama reisi ajal võrkudega, mis erinevad väikseima võrgusilma suuruse poolest, tuleb saagi liigiline koostis välja arvestada iga eri tingimustes püütud saagi osa kohta eraldi. Selleks tuleb kõik varem kasutatud võrgusilmasuuruse muutmised ning selliste muutmiste hetkel laeval asuva saagi liigiline koostis kanda püügipäevikusse.

2. Artikli 44 kohaldamist piiramata võetakse artiklis 119 osutatud korras vastu üksikasjalikud eeskirjad töödeldud kalandustoodete lastiplaani kohta, mis on koostatud vastavalt kalaliikidele ja näitab toodete hoidmise kohta lastiruumis.







2. jagu

Püügikeelualade kontroll

Artikkel 50

Püügikeelualade kontroll

1. Ühenduse kalalaevade ja kolmanda riigi kalalaevade püügitegevust nõukogu poolt püügikeelualaks kehtestatud kalastusvööndites kontrollib rannikuliikmesriigi kalapüügi seire keskus, millel on laeva püügikeelualasse sisenemise, läbisõitmise ja väljumise tuvastamise ning registreerimise süsteem.

2. Lisaks lõikele 1 kehtestab nõukogu kuupäeva, millest alates peab kalalaevade pardal olema töötav süsteem, mis hoiatab kaptenit püügikeelualasse sisenemisest ja sealt väljumisest.

3. Andmete edastamise sageduseks on vähemalt kord iga 30 minuti järel, kui kalalaev siseneb püügikeelualasse.

4. Läbisõit püügikeelualalt on lubatud kõikidele kalalaevadele, millel ei ole lubatud sellistes alades kala püüda, järgmistel tingimustel:

a) kõik pardal hoitavad püügivahendid on läbisõidu ajal soritud ja stoovitud ning

b) kiirus läbisõidu ajal ei ole väiksem kui kuus sõlme, välja arvatud vääramatu jõuga seotud juhtudel või ebasoodsate tingimuste korral. Sellistel juhtudel teavitab kapten viivitamata lipuliikmesriigi kalapüügi seire keskust, kes seejärel teavitab rannikuliikmesriigi pädevat asutust.

5. Käesolevat artiklit kohaldatakse ühenduse ja kolmandate riikide kalalaevade suhtes, mille kogupikkus on 12 meetrit või rohkem.







3. jagu

Püügipiirkondade reaalajas sulgemine

Artikkel 51

Üldsätted

1. Kui on saavutatud artiklis 119 osutatud korras määratletud konkreetse liigi või liikide rühma püügi piirmäära tase, suletakse asjaomane piirkond ajutiselt vastavaks kalapüügiks vastavalt käesolevale jaotisele.

2. Püügi piirmäära tase arvutatakse komisjoni poolt artiklis 119 osutatud korras vastu võetud proovivõtumetoodika alusel konkreetsete liikide või liikide rühma protsendina või kaaluna võrreldes asjaomase kalaliigi kogusega loomuse kogupüügist.

3. Üksikasjalikud eeskirjad käesoleva jao kohaldamiseks võidakse vastu võtta artiklis 119 osutatud korras.

Artikkel 52

Püügi piirmäära tase kahes loomuses

1. Kui püütud kogused ületavad kahes järjestikuses loomuses püügi piirmäära taseme, muudab kalalaev enne kalapüügi jätkamist püügipiirkonda vähemalt viie meremiili võrra või alla 12meetrise kogupikkusega kalalaevade puhul vähemalt kahe meremiili võrra eelmise loomuse asukohast ning teavitab viivitamatult rannikuliikmesriigi pädevaid asutusi.

2. Komisjon võib artiklis 119 osutatud korras omal algatusel või asjaomase liikmesriigi taotlusel muuta lõikes 1 osutatud vahemaid.

Artikkel 53

Püügipiirkonna reaalajas sulgemine liikmesriikide poolt

1. Kui ametnik, kontrolliülesandega vaatleja või teadusuuringute tegija tuvastab, et on saavutatud püügi piirmäära tase, teavitab rannikuliikmesriigi või ühiskasutuskava raames ühistegevuses osaleva liikmesriigi ametnik või kontrolliülesandega vaatleja viivitamata rannikuliikmesriigi pädevaid asutusi.

2. Vastavalt lõikele 1 saadud teabe põhjal teeb rannikuliikmesriik viivitamata otsuse asjaomase püügipiirkonna reaalajas sulgemise kohta. Samuti võib ta otsuse tegemisel kasutada vastavalt artiklile 52 saadud või mis tahes muud kättesaadavat teavet. Reaalajas sulgemise otsuses määratakse täpselt mõjualuse või mõjustatud püügipiirkonna geograafiline ala, sulgemise kestus ning antud piirkonnas püügikeelu ajal kalapüüki reguleerivad tingimused.

3. Kui lõikes 2 osutatud piirkond kuulub mitme jurisdiktsiooni alla, teavitavad asjaomased liikmesriigid viivitamata naabrist rannikuliikmesriiki tulemustest ja sulgemisotsusest. Naabrist rannikuliikmesriik sulgeb viivitamata oma osa kõnealusest piirkonnast.

4. Lõikes 2 osutatud reaalajas sulgemine ei tohi olla diskrimineeriv ja seda kohaldatakse üksnes nende kalalaevade suhtes, mis on varustatud asjaomase liigi püügiks vajalike seadmetega ja/või millel on püügiluba asjaomastes püügipiirkondades püügiks.

5. Rannikuliikmesriik teavitab reaalajas sulgemise kehtestamisest viivitamatult komisjoni, kõiki liikmesriike ning kolmandaid riike, kelle kalalaevadel on lubatud asjaomases piirkonnas tegutseda.

6. Komisjon võib nõuda liikmesriigilt igal ajal reaalajas sulgemise viivitamata tühistamist või muutmist, kui asjaomane liikmesriik ei ole esitanud piisavat teavet selle kohta, et püügi piirmäära tase on vastavalt artiklile 51 saavutatud.

7. Lõikes 2 osutatud püügitegevus keelustatakse reaalajas sulgemise otsuses määratud viisil.

Artikkel 54

Komisjonipoolne reaalajas sulgemine

1. Teabe põhjal, mis näitab püügi piirmäära tasemeni jõudmist, võib komisjon otsustada mõne piirkonna ajutiselt sulgeda, kui rannikuliikmesriik ei ole ise sellist sulgemist kehtestanud.

2. Komisjon teavitab viivitamatult kõiki liikmesriike ja kolmandaid riike, kelle kalalaevad suletud piirkonnas tegutsevad, ning teeb viivitamatult oma ametlikul veebisaidil kättesaadavaks kaardi ajutiselt suletud piirkonna koordinaatidega, täpsustades sulgemise kestuse ning kõnealuse konkreetse püügipiirkonna suhtes kehtestatud tingimused.







V PEATÜKK

Harrastuskalapüügi kontroll

Artikkel 55

Harrastuskalapüük

1. Liikmesriigid tagavad, et nende territooriumil ja ühenduse vetes teostatav harrastuskalapüük oleks kooskõlas ühise kalanduspoliitika eesmärkide ja eeskirjadega.

2. Harrastuskalapüügi käigus püütud saagi turustamine on keelatud.

3. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 199/2008 kohaldamist, teevad liikmesriigid proovivõtukava alusel taastamiskavadega hõlmatud selliste kalavarude püügi seiret, mis püütakse nende lipu all sõitvate ja kolmandate riikide laevade harrastuskalapüügi käigus kõnealuste liikmesriikide suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes. See ei hõlma püüki kaldalt.

4. Kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) hindab lõikes 3 osutatud harrastuskalapüügi bioloogilist mõju. Kui leitakse, et harrastuskalapüük avaldab märkimisväärset mõju, võib nõukogu teha asutamislepingu artiklis 37 osutatud korras otsuse kohaldada lõikes 3 osutatud harrastuskalapüügi suhtes majandamise erimeetmeid, näiteks kalapüügilubade ja püügiaruannete nõuet.

5. Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 119 sätestatud korras.







V JAOTIS

TURUSTAMISE KONTROLL







I PEATÜKK

Üldsätted

Artikkel 56

Turustamise kontrolli põhimõtted

1. Iga liikmesriik vastutab oma territooriumil ühise kalanduspoliitika eeskirjade kohaldamise kontrolli eest kalandus- ja vesiviljelustoodete turustamise igal etapil esmamüügist jaemüügini, sealhulgas transport.

2. Kui ühenduse õigusaktides on konkreetsele liigile kinnitatud alammõõt, peavad ostmise, müümise, ladustamise või transportimise eest vastutavad käitajad suutma tõestada toodete asjakohase geograafilise piirkonna päritolu.

3. Liikmesriigid tagavad, et kõigist püügist või saagikogumisest saadud kalandus- ja vesiviljelustoodetest koostatakse enne esmamüüki partiid.

4. Tootjaorganisatsioon, mille liige on kalalaeva käitaja, või registreeritud ostja võib enne esmamüüki koostada mitme kalalaeva poolt samast majandamispiirkonnast püütud ühe kalaliigi alla 30 kg kogustest partiid. Tootjaorganisatsioon ja registreeritud ostja säilitavad vähemalt kolm aastat arvestust selliste partiide päritolu kohta, mille koostamisel on kasutatud mitme kalalaeva saaki.

Artikkel 57

Ühised turustusnormid

1. Liikmesriigid tagavad, et tooteid, mille suhtes kehtivad ühised turustusnormid, pannakse esmamüügiks välja, pakutakse esmamüügiks, müüakse või turustatakse muul viisil vaid juhul, kui need vastavad kõnealustele normidele.

2. Vastavalt määrusele (EÜ) nr 104/2000 peavad turult kõrvaldatud tooted vastama ühistele turustusnormidele, eelkõige värskuse kategooriatele.

3. Kalandus- ja vesiviljelustoodete partiide ostmise, müümise, ladustamise või transportimise eest