01995L0050 — ET — 26.07.2019 — 004.001

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

Muudetud:









▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV 95/50/EÜ,

6. oktoober 1995,

ohtlike kaupade autoveo kontrollimise ühtse korra kohta







Artikkel 1

1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse kontrollimiste suhtes, mida teevad liikmesriigid ohtlike kaupade autoveo puhul sõidukitega, mis liiguvad nende territooriumil või sisenevad nende territooriumile kolmandast riigist.

Seda ei kohaldata ohtlike kaupade veo suhtes, mida tehakse relvajõududele kuuluvate või relvajõudude vastutusel olevate sõidukitega.

2. Käesolev direktiiv ei mõjuta siiski liikmesriikide õigust kontrollida oma territooriumil ohtlike kaupade riigisiseseid ja rahvusvahelisi vedusid, mida tehakse sõidukitega, mis ei kuulu käesoleva direktiivi reguleerimisalasse.

Artikkel 2

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

— sõiduk — teedel kasutamiseks mõeldud, kerega või kereta, vähemalt neljarattaline mootorsõiduk, mille suurim ettenähtud kiirus on üle 25 km/h, ja selle haagised, välja arvatud rööbastel liikuvad sõidukid, põllumajandus- ja metsatraktorid ning kõik liikurmasinad,

— ohtlikud kaubad — direktiivis 94/55/EÜ määratletud ohtlikud kaubad,

— vedu — mis tahes autovedu, mida tehakse osaliselt või täielikult teatava liikmesriigi territooriumil avalikel maanteedel sõidukiga, kaasa arvatud direktiiviga 94/55/EÜ hõlmatud kaupade peale- ja mahalaadimine, ilma et see piiraks nende tegevuste suhtes liikmesriikide õigusaktides sätestatud korra kohaldamist,

— ettevõtja — mis tahes tulu taotlev või mittetaotlev füüsiline või juriidiline isik, tulu taotlev või mittetaotlev isikute ühendus või rühm, kes ei ole juriidiline isik, või avaliku võimu asutus, kes on juriidiline isik või sõltub juriidilise isiku staatust omavast võimust, kes veab, laadib peale või laadib maha ohtlikke kaupu või korraldab nende vedamist, samuti see, kes veo käigus ajutiselt ladustab, kogub või pakendab neid kaupu või võtab vastu ohtlikke kaubasaadetisi ja on registreeritud ühenduse territooriumil,

— kontrollimine — mis tahes kontrollimine, inspekteerimine või vorminõude täitmine, mida teeb pädev asutus ohtlike kaupade veo ohutuse tagamiseks.

Artikkel 3

1. Liikmesriigid tagavad, et maanteel veetava ohtliku kaubasaadetise tüüpilise osa suhtes rakendataks käesolevas direktiivis sätestatud kontrollimist, selleks et kontrollida nende vastavust ohtlike kaupade autovedu käsitlevate õigusaktidega.

2. Neid kontrollimisi tehakse liikmesriigi territooriumil vastavalt määruse (EMÜ) nr 4060/89 artiklile 3 ja määruse (EMÜ) nr 3912/92 artiklile 1.

Artikkel 4

1. Käesolevas direktiivis ettenähtud kontrollimiste tegemisel kasutavad liikmesriigid I lisas esitatud kontrollakti. Kontrollimist teinud ametiasutuse poolt koostatud kontrollakti või sertifikaadi koopia, millel on esitatud kontrollimise tulemused, antakse sõiduki juhile ja esitatakse nõudmise korral, selleks et lihtsustada või võimaluse korral vältida edasisi kontrollimisi. Käesolev lõige ei piira liikmesriikide õigust võtta üksikasjalikuks kontrollimiseks vajalikke erimeetmeid.

2. Kontrollimised peavad olema pistelised ja hõlmama maanteevõrgustiku ulatusliku osa.

3. Kontrollimiseks valitavad kohad peavad võimaldama nõuetele mittevastava sõiduki viia nõuetega vastavusse või, kui kontrollimist tegev ametiasutus peab vajalikuks, kinnitada sõidukile kasutustõkise kas kontrollimiskohas või kohas, mille kõnesolev ametiasutus on selleks otstarbeks määranud, ilma et see põhjustaks ohtu.

4. Vajaduse korral ja tingimusel, et see ei ole ohtlik, võib võtta veetavate kaupade proove (näidiseid) nende analüüsimiseks pädeva asutuse poolt tunnustatud laboratooriumides.

5. Kontrollimine peab toimuma mõistliku aja jooksul.

Artikkel 5

Ilma et see piiraks teiste võimalike karistuste kohaldamist, juhul kui seoses teatava sõidukiga on tuvastatud üks või mitu ohtlike kaupade veo eeskirjade, eriti II lisas loetletud eeskirjade rikkumist, võib sellele sõidukile kinnitada kasutustõkise kontrollimise kohas või kohas, mille kontrollimist teinud ametiasutus on selleks otstarbeks määranud; võib ka nõuda selle sõiduki vastavusse viimist eeskirjadega enne liikumise jätkamist või, olenevalt asjaoludest või ohutusnõuetest, rakendada muid vajalikke meetmeid, kaasa arvatud, vajaduse korral ka keeldumine selle sõiduki ühenduse territooriumile sisenemiseks nõusoleku andmisest.

Artikkel 6

1. Kontrollimist võib teha ka ettevõtte territooriumil kas ennetava meetmena või juhul, kui maanteel on registreeritud tõsine rikkumine, mis kahjustab ohtlike kaupade autoveo ohutust.

2. Sellise kontrollimise eesmärk on tagada, et ohtlike kaupade autoveo ohutustingimused vastaksid asjakohastele õigusaktidele.

Juhul kui seoses ohtlike kaupade autoveoga on tuvastatud üks või mitu eeskirjade, eriti II lisas loetletud eeskirjade rikkumist, tuleb enne nende kaupade ettevõttest väljaviimist kõnesolev vedu viia vastavusse nõuetega või rakendada selle veo puhul muid vajalikke meetmeid.

Artikkel 7

1. Liikmesriigid abistavad üksteist käesoleva direktiivi nõuetekohasel kohaldamisel.

2. Tõsistest või korduvatest rikkumistest, mis kahjustavad ohtlike kaupade veo ohutust ja mille on põhjustanud mitteresidendi sõiduk või ettevõtja, tuleb teatada selle liikmesriigi pädevale asutusele, kus sõiduk või ettevõtja on registreeritud.

Selle liikmesriigi pädev asutus, kus tõsine või korduv rikkumine on registreeritud, võib taotleda selle liikmesriigi pädevalt asutuselt, kus sõiduk on registreeritud või ettevõtja asutatud, vajalike meetmete kohaldamist seaduserikkuja suhtes.

Viimati nimetatud pädev asutus teatab liikmesriigi pädevale asutusele, kus rikkumine on registreeritud, vedaja või ettevõtja suhtes kohaldatud meetmetest.

Artikkel 8

Kui teises liikmesriigis registreeritud sõiduki puhul maanteel tehtud kontrollimise tulemused annavad alust oletada, et on sooritatud tõsine või korduv rikkumine, mida ei saa tuvastada selle kontrollimise käigus ilma vajalike andmeteta, abistavad asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused üksteist olukorra selgitamisel. Kui pädev liikmesriik teeb sellel eesmärgil kontrollimisi ettevõttes, teatatakse tulemustest teistele asjaomastele liikmesriikidele.

Artikkel 9

1. Iga liikmesriik saadab komisjonile iga kalendriaasta kohta hiljemalt kaksteist kuud pärast kalendriaasta lõppu käesoleva direktiivi kohaldamise kohta III lisas esitatud näidise kohase aruande, milles esitatakse järgmised üksikasjad:

— võimaluse korral maanteel veetud ohtlike kaupade määratud või hinnanguline maht (tonnides või tonnkilomeetrites),

— tehtud kontrollimiste arv,

— kontrollitud sõidukite arv registreerimiskohtade kaupa (samas riigis, teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides registreeritud sõidukid),

— registreeritud rikkumiste arv ja liik,

— kohaldatud karistuste liik ja arv.

2. Komisjon saadab Euroopa Parlamendile ja nõukogule esmakordselt 1999. aastal ja edaspidi vähemalt iga kolme aasta järel aruande selle kohta, kuidas liikmesriigid käesolevat direktiivi kohaldavad, täpsustades esimese lõike kohased üksikasjad.

▼M4

Artikkel 9a

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 9aa vastu delegeeritud õigusakte lisade muutmiseks, et kohandada neid teaduse ja tehnika arenguga käesoleva direktiiviga hõlmatud valdkondades eelkõige selleks, et võtta arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/68/EÜ ( 1 ) muudatusi.

▼M4

Artikkel 9aa

1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.

2. Artiklis 9a osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile viieks aastaks alates 26. juulist 2019. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase tähtaja möödumist. Volituste delegeerimist pikendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab selle suhtes vastuväite hiljemalt kolm kuud enne iga ajavahemiku lõppemist.

3. Euroopa Parlament või nõukogu võivad artiklis 9a osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.

4. Enne delegeeritud õigusakti vastuvõtmist konsulteerib komisjon kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes ( 2 ) sätestatud põhimõtetega iga liikmesriigi määratud ekspertidega.

5. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

6. Artikli 9a alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.

▼M4 —————

▼B

Artikkel 10

1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. jaanuaril 1997. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.

Kui liikmesriigid võtavad vastu kõnealused sätted, lisavad nad nendesse või kõnealuste sätete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise vormi kehtestavad liikmesriigid.

2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.

Artikkel 11

Käesolev direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.

Artikkel 12

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

▼M2









I LISA









II LISA

EESKIRJADE RIKKUMISED

Käesoleva direktiivi kohaldamisel lähtutakse eeskirjade rikkumiste tuvastamisel järgmisest mittetäielikust nimekirjast, mis on liigitatud kolme riskikategooriasse (neist I kategooria on tõsiseim).

Asjakohase riskikategooria kindlaksmääramine peab põhinema konkreetsetel asjaoludel ning kuuluma teel õigusaktide täitmise järelevalvet teostava asutuse/ametniku pädevusse.

Riskikategooriates loetlemata rikkumised liigitatakse kategooriate kirjelduste põhjal.

Kui ühe veoühiku puhul tuvastatakse mitu rikkumist, võetakse aruande koostamisel (käesoleva direktiivi III lisa) arvesse üksnes kõige kõrgemat riskikategooriat (vastavalt käesoleva direktiivi I lisa punktile 39).

1. I Riskikategooria

Kui asjaomaste ADRi sätete täitmata jätmine toob kaasa eriti kõrge surma-, kehavigastuse- või olulise keskkonnakahju riski, tuleks kõnealuste rikkumiste puhul üldjuhul võtta viivitamatud ja asjakohased parandusmeetmed, nagu näiteks sõiduki edasisõidu keelamine.

Rikkumised on järgmised:

1. veetavate ohtlike kaupade vedu on keelatud;

2. ohtlike ainete lekkimine;

3. vedu toimub keelatud või sobimatu transpordivahendiga;

4. lahtiseks veoks kasutatakse mahutit, mille ehitus ei ole kõlblik;

5. vedu toimub sõidukiga, millel puudub nõuetekohane TIR-tunnistus;

6. sõiduk ei vasta enam TIR-standarditele ning kujutab otsest ohtu (muul juhul kuulub see II riskikategooriasse);

7. kasutatud on nõuetele mittevastavat pakendit;

8. pakend ei vasta kohaldatavale pakendamisjuhendile;

9. ei ole järgitud segapakendeid käsitlevaid erisätteid;

10. ei ole kinni peetud laadungi kinnitus- ja paigutusnormidest;

11. ei ole järgitud pakendite segalaadungiga seotud norme;

12. ei ole järgitud mahutite või pakendite lubatavat täitmistaset;

13. ei ole järgitud ühe veoühikuga veetavate koguste piiranguid;

14. ohtlikke kaupu veetakse nende olemasolule viitava märgistuseta (nt dokumendid, pakendite märgistus ja etiketid, sõiduki sildid ja märgistus …);

15. vedaval sõidukil puuduvad sildid ja märgistus;

16. aine kohta puudub teave, mis võimaldaks kindlaks teha I riskikategooriasse kuuluvat rikkumist (nt ÜRO number, saadetise pärisnimi, pakendirühm …);

17. juhil puudub kehtiv kutsealase ettevalmistuse tunnistus;

18. kasutatakse tuld või lahtist leeki;

19. ei peeta kinni suitsetamiskeelust.

2. II Riskikategooria

Kui asjakohaste ADRi sätete täitmata jätmine toob kaasa kehavigastuse või keskkonnakahju riski, võetakse kõnealuste rikkumiste puhul üldjuhul sobivad parandusmeetmed, näiteks nõutakse olukorra parandamist kontrollipaigas, kui see on võimalik ja asjakohane, kuid hiljemalt käimasoleva veoetapi lõpul.

Rikkumised on järgmised:

1. veoühik sisaldab enam kui ühte haagist/poolhaagist;

2. sõiduk ei vasta enam TIR-standarditele, kuid ei kujuta otsest ohtu;

3. sõidukil puuduvad nõuetekohased töökorras tulekustutid; tulekustutit võib käsitada töökorras olevana, kui puudub üksnes ettenähtud plomm ja/või märge kõlblikkusaja kohta; see ei kehti siiski juhul, kui on silmaga näha, et tulekustuti ei ole enam töökorras, st manomeeter näitab nullrõhku;

4. sõidukil puudub ADRi või kirjaliku juhendiga ettenähtud varustus;

5. pakendite, mahtlastikonteinerite (IBC) või suurpakendite katse- ja kontrolli- ja kasutuskuupäevadest ei ole kinni peetud;

6. pakendid, mahtlastikonteinerid (IBC) või suurpakendid on kahjustatud või veetakse kahjustatud puhastamata tühja pakendit;

7. pakendatud kaupade veoks kasutatakse sobimatu ehitusega mahutit;

8. tsisternid/paakkonteinerid (sealhulgas tühjad ja puhastamata) on nõuetekohaselt sulgemata;

9. liitpakendeid veetakse nõuetekohaselt sulgemata välispakendis;

10. etiketid, märgistused või sildid ei ole nõuetekohased;

11. puudub ADRi kohane kirjalik juhend või kirjalik juhend ei vasta veetavatele kaupadele;

12. sõiduk ei ole nõuetekohase järelevalve all või on valesti pargitud.

3. III Riskikategooria

Kui asjaomaste sätete täitmata jätmine toob kaasa vähese kehavigastuste või keskkonnakahju riski ning kui asjakohaseid parandusmeetmeid ei ole vaja teel võtta, vaid nendega võidakse hiljem ettevõttes tegeleda.

Rikkumised on järgmised:

1. siltide või etikettide suurus või siltidel või etikettidel olevate tähtede, numbrite või tähiste suurus ei vasta nõuetele;

2. veodokumentides puudub muu teave kui I riskikategooriaga punktis 16 nimetatud;

3. koolitustunnistus ei ole sõidukis, kuid on tõendeid, et juhil on see olemas.









III LISA

KOMISJONILE SAADETAVA EESKIRJADE RIKKUMISI JA KARISTUSI KÄSITLEVA ARUANDE STANDARDVORMI NÄIDIS