ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1968R0391 — ET — 11.11.1988 — 004.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

No

▼B

KOMISJONI MÄÄRUS (EMÜ) nr 391/68,

1. aprill 1968,

millega sätestatakse sealiha sekkumiskokkuostu üksikasjalikud eeskirjad

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse nõukogu 13. juuni 1967. aasta määrust nr 121/67/EMÜ sealihaturu ühise korralduse kohta, ( 1 ) eriti selle artikli 4 lõiget 6, artikli 5 lõiget 3 ja artikli 22 teist lõiku,

ning arvestades, et:

vastavalt määruse 121/67/EMÜ artiklitele 4 ja 5 tuleb vastu võtta üksikasjalikud rakenduseeskirjad sealiha kokkuostuks sekkumisametites;

sekkumisametite poolse tõhusa kokkuostu korraldamiseks tuleks sätestada kriteeriumid, mille alusel valitakse kokkuostu sekkumiskeskused; selliste keskuste valiku aluseks peaksid olema teatavad tehnilised nõuded, mis tagavad liha nõuetekohase külmsäilituse;

põhjendatult tõhusa kokkuostu tagamiseks tuleks sätestada väikseim kokkuostetav kogus, mis tooteti erineb;

toodete pakkujate võrdse kohtlemise tagamiseks tuleks määratleda kokkuleppeline kokkuostuhind ja koht, kus sekkumisamet toote üle võtab; põhimõtteliselt võib see koht olla sekkumiskeskus, kuhu müüja kavatseb oma tooted tarnida; kui ülevõtmine müüja nimetatud keskuses pole võimalik, peaks muu koha määrama sekkumisamet;

tuleks tõhusalt järgida ühenduse sekkumispoliitikat; seetõttu on soovitav tagada, et kokkuostetud ja seejärel müüdavad tooted vastaksid tervisekaitse direktiivides ettenähtud nõuetele; peale selle peaksid need tooted soovitavalt vastama teatavatele tehnilistele nõuetele ja searümbad peaksid olema liigitatud vastavalt nõukogu määrusele nr 211/67/EMÜ, millega kinnitatakse ühenduse searümpade liigitusskaala; ( 2 )

võimaldamaks komisjonil saada ülevaadet sekkumismeetmete rakendamisest, tuleks sätestada, et liikmesriigid teatavad talle selliste meetmetega seostuvatest üksikasjadest;

käesolevas määruses sätestatud meetmed on kooskõlas sealihaturu korralduskomitee arvamusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
1969L0335 — ET — 01.05.2004 — 003.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

Muudetud:

▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV,

17. juuli 1969,

kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta

(69/335/EMÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 99 ja 100,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse assamblee arvamust, ( 1 )

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ( 2 )

ning arvestades, et:

asutamislepingu eesmärk on luua kodumaise turuga sarnanevate omadustega majandusliit ning selle eesmärgi saavutamise üks olulisi tingimusi on kapitali vaba liikumise soodustamine;

liikmesriikides praegu kehtivad kaudsed maksud kapitali, nimelt maks äriühingute kapitali tehtavalt sissemaksetelt ning väärtpaberite tempelmaks põhjustavad diskrimineerimist, topeltmaksustamist ja ebakõlasid, mis häirivad kapitali vaba liikumist ning mis seepärast tuleb ühtlustamise teel kaotada;

kapitali suurendamiselt võetavate maksude ühtlustamine tuleb korraldada selliselt, et see kajastuks liikmesriikide eelarvetes minimaalselt;

liikmesriigi poolt tempelmaksu võtmine teise liikmesriigi väärtpaberitelt, mis tema territooriumile tuuakse või seal emiteeritakse, on vastuolus kodumaise turuga sarnanevate omadustega ühisturu ideega; lisaks on selgunud, et siselaenude puhul ning liikmesriigi turule välismaiste väärtpaberite riikitoomise või nende seal emiteerimise puhul on väärtpaberitelt tempelmaksu võtmine nii majanduslikult ebasoovitatav kui ka vastuolus liikmesriikide selle valdkonna maksuseaduste arengutega;

nimetatud olukorras on soovitav kaotada väärtpaberite tempelmaks, olenemata väärtpaberite päritolust ning sellest, kas need esindavad äriühingu omakapitali või laenukapitali;

kodumaise turuga sarnanevate omadustega ühisturu ideele on iseloomulik, et äriühingu poolt ühisturu piires kapitali suurendamist tuleks maksustada ühekordselt ning nimetatud maksu määr peaks kõikides liikmesriikides olema sama, et mitte häirida kapitali liikumist;

seepärast tuleks nimetatud maks nii struktuuri kui määrade osas ühtlustada;

kapitalimaksu või väärtpaberitelt võetava tempelmaksuga samaväärsete muude kaudsete maksude säilitamine võiks kahjustada käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmete eesmärki ning need maksud tuleb seepärast kaotada,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
01969R1192 — ET — 12.01.2017 — 005.001

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

kehtetuks tunnistatud:
1969L0335 — ET — 01.01.2007 — 004.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

Muudetud:

▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV,

17. juuli 1969,

kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta

(69/335/EMÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 99 ja 100,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse assamblee arvamust, ( 1 )

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ( 2 )

ning arvestades, et:

asutamislepingu eesmärk on luua kodumaise turuga sarnanevate omadustega majandusliit ning selle eesmärgi saavutamise üks olulisi tingimusi on kapitali vaba liikumise soodustamine;

liikmesriikides praegu kehtivad kaudsed maksud kapitali, nimelt maks äriühingute kapitali tehtavalt sissemaksetelt ning väärtpaberite tempelmaks põhjustavad diskrimineerimist, topeltmaksustamist ja ebakõlasid, mis häirivad kapitali vaba liikumist ning mis seepärast tuleb ühtlustamise teel kaotada;

kapitali suurendamiselt võetavate maksude ühtlustamine tuleb korraldada selliselt, et see kajastuks liikmesriikide eelarvetes minimaalselt;

liikmesriigi poolt tempelmaksu võtmine teise liikmesriigi väärtpaberitelt, mis tema territooriumile tuuakse või seal emiteeritakse, on vastuolus kodumaise turuga sarnanevate omadustega ühisturu ideega; lisaks on selgunud, et siselaenude puhul ning liikmesriigi turule välismaiste väärtpaberite riikitoomise või nende seal emiteerimise puhul on väärtpaberitelt tempelmaksu võtmine nii majanduslikult ebasoovitatav kui ka vastuolus liikmesriikide selle valdkonna maksuseaduste arengutega;

nimetatud olukorras on soovitav kaotada väärtpaberite tempelmaks, olenemata väärtpaberite päritolust ning sellest, kas need esindavad äriühingu omakapitali või laenukapitali;

kodumaise turuga sarnanevate omadustega ühisturu ideele on iseloomulik, et äriühingu poolt ühisturu piires kapitali suurendamist tuleks maksustada ühekordselt ning nimetatud maksu määr peaks kõikides liikmesriikides olema sama, et mitte häirida kapitali liikumist;

seepärast tuleks nimetatud maks nii struktuuri kui määrade osas ühtlustada;

kapitalimaksu või väärtpaberitelt võetava tempelmaksuga samaväärsete muude kaudsete maksude säilitamine võiks kahjustada käesoleva direktiiviga ette nähtud meetmete eesmärki ning need maksud tuleb seepärast kaotada,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
1.3.

Juhtimisseadmestik — kõik seadmed, mille ülesanne on kindlaks määrata sõiduki liikumissuund. Juhtimisseadmestik koosneb järgmistest osadest: — rooliseade, — rooliajam, — juhtrattad, — energiavarustus, kui see on olemas. 1.3.1. Rooliseade — juhtimisseadmestiku osa, mis juhib selle tööd ning mida võib kasutada juhi otsesel sekkumisel või ilma. Juhtimisseadmestiku puhul, kus juhtajami koormusjõud tuleneb üksnes või osaliselt juhi lihasjõust, hõlmab rooliseade kõiki osi kuni punktini, kus juhtajami koormusjõud mehaaniliselt, hüdrauliliselt või elektriliselt üle kantakse; 1.3.2. Rooliajam — juhtimisseadmestiku kõik osad, mille ülesandeks on juhtajami koormusjõud rooliseadmest juhtratastele üle kanda; see hõlmab kõiki osi alates punktist, kus juhtajami koormusjõud mehaaniliselt, hüdrauliliselt või elektriliselt üle kantakse; 1.3.3. Juhtrattad — rattad, mille paigutust sõiduki pikitelje suhtes on võimalik otseselt või kaudselt muuta, et määrata kindlaks sõiduki liikumissuund. (Juhtrattad hõlmavad telge, mille ümber need sõiduki liikumissuuna määramiseks pöörlevad); 1.3.4. Energiavarustus — juhtimisseadmestiku need osad, mis annavad sellele energiat, juhivad ning vajadusel töötlevad ja salvestavad seda. See hõlmab ka mis tahes tööainemahuteid ja tagasivoolutorusid, mitte aga sõiduki mootorit (v.a punkti 4.1.3 osas) või selle jõuülekannet energiaallikale; 1.3.4.1. Energiaallikas — energiavarustuse see osa, mis annab vajalikus vormis energiat, nt hüdrauliline pump, õhukompressor; 1.3.4.2. Energiamahuti — energiavarustuse see osa, kus salvestatakse energiaallika antav energia; 1.3.4.3. Tööainemahuti — energiavarustuse osa, kus hoitakse tööainet atmosfäärirõhul või sellele lähedasel rõhul.
1970R1107 — ET — 17.12.1996 — 006.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

No

▼B

NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ) nr 1107/70,

4. juuni 1970,

toetuste andmise kohta raudtee-, maantee- ja siseveetranspordile

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 75, 77 ja 94,

võttes arvesse nõukogu 13. mai 1965. aasta otsust teatavate raudtee-, maantee- ja siseveetranspordi konkurentsi mõjutavate eeskirjade ühtlustamise kohta, ( 1 ) eriti selle artiklit 9,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, ( 2 )

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ( 3 )

ning arvestades, et:

ühise transpordipoliitika oluliseks eesmärgiks on kõrvaldada erinevused, mis moonutavad transpordituru konkurentsitingimusi;

selleks tuleb sätestada teatud eeskirjad raudtee-, maantee- ja siseveetranspordiga otseselt seotud tegevusele antavate toetuste suhtes;

artiklis 77 on sätestatud, et toetused ei ole vastuolus asutamislepinguga, kui need vastavad transpordi koordineerimise vajadusele või kujutavad endast avalike teenuste hulka kuuluvate teatud kohustuste täitmise kulude katmist;

nõukogu 26. juuni 1969. aasta määruses (EMÜ) nr 1192/69 ja määruses (EMÜ) nr 1191/69 ( 4 ) on sätestatud ühisreeglid ja kord, mis käsitlevad vastavalt raudtee-ettevõtjate finantskohustuste ja soodustuste tasendamisest tulenevate hüvitiste maksmist ning raudtee-, maantee- ja siseveetranspordis avalike teenuste hulka kuuluvate finantskohustuste hüvitamist;

sellepärast tuleb kindlaks määrata, millisel juhul ja asjaoludel võivad liikmesriigid võtta kooskõlastusmeetmeid ja kehtestada selliseid avalike teenuste hulka kuuluvaid kohustusi, millega kaasneb asutamislepingu artiklis 77 nimetatud ja kõnesolevate määrustega reguleerimata toetuste andmine;

vastavalt nõukogu 13. mai 1965. aasta otsuse artiklile 8 peavad riikide ja avalik-õiguslike asutuste poolt raudtee-ettevõtjatele tehtavad maksed olema kooskõlas ühenduse eeskirjadega; maksete suhtes, mis tehakse sellepärast, et artiklis 8 nimetatud ühtlustamist ei ole veel lõpule viidud, ei tohiks kohaldada käesoleva määruse sätteid, mis piiravad liikmesriikide volitusi kooskõlastusmeetmete võtmiseks ja avalike teenuste hulka kuuluvate kohustuste kehtestamiseks, millega kaasneb asutamislepingu artiklis 77 nimetatud toetuste andmine;

nende maksete iseärasusest tulenevalt ja asutamislepingu artiklist 94 lähtudes tuleks ette näha kord, mille alusel teatatakse nendest maksetest komisjonile;

eatavaid käesoleva määruse sätteid ei tohiks kohaldada meetmete suhtes, mida liikmesriigid võtavad sellise toetuste süsteemi rakendamiseks, mille suhtes komisjon on vastavalt asutamislepingu artiklitele 77, 92 ja 93 juba seisukoha võtnud;

komisjoni juurde tuleks moodustada liikmesriikide ekspertidest koosnev nõuandekomitee, et aidata komisjonil läbi vaadata transpordile antavaid toetusi,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
2.

Iga infrastruktuuri puhul raamatupidamisaruande vormide eri kululiikidesse märgitavad kulud on seoses kõnealuse infrastruktuuriga tehtud kogukulud kulude katmise viisist hoolimata. Sellest olenemata, kui kaks või rohkem infrastruktuuriüksust kannavad kas otseselt või kaudselt ühe ja sama rajatise või seadmega seotud kulusid, tuleks iga üksuse raamatupidamisaruannetesse märkida ainult põhjendatult kantud netokulud. Samuti siis, kui ametivõimud annavad teatavatele infrastruktuuriüksustele toetusi, tuleb selliste toetuste summa arvata maha nimetatud üksuste kantud kuludest. ►M1 Raudtee puhul tuleb mahaarvatavad summad eraldi esitada. Need summad võivad olla seotud eelkõige kompensatsiooniga, mis on saadud järgmiste kulude katteks: — infrastruktuurikulud (määruse (EMÜ) nr 1107/70 ( 2 ) artikli 3 lõike 1 punkt b), — vanaduspensioni ja muude pensionidega seotud maksed (määruse (EMÜ) nr 1192/69 ( 3 ) artikli 4 lõike 1 punkt c, III klass). ◄
4.2.

EÜ tüübikinnitusmärk koosneb ristkülikuga ümbritsetud e-tähest, millele järgneb/järgnevad tüübikinnituse andnud liikmesriigi eraldustäht/eraldustähed või eraldusnumber: 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 29 – Eesti, 32 – Läti, 34 – Bulgaaria, 36 – Leedu, 49 – Küpros, 50 – Malta. Tüübikinnitusnumber peab ristküliku lähedal sisaldama ka direktiivi 70/156/EMÜ VII lisas viidatud tüübikinnitusnumbri neljandas osas sisalduvat baaskinnitusnumbrit, mille ees on kaks numbrit, mis tähistavad selle nõukogu direktiivis 70/157/EMÜ tehtud viimase olulise tehnilist laadi muudatuse järjekorranumbrit, mida kohaldati sõidukile tüübikinnituse andmise ajal. Direktiivi 70/157/EMÜ puhul on järjekorranumber 00; direktiivi 77/212/EMÜ puhul on järjekorranumber 01; direktiivi 84/424/EMÜ puhul on järjekorranumber 02; direktiivi 92/97/EMÜ puhul on järjekorranumber 03. Järjekorranumber 03 viitab ka ÜRO/EMK eeskirja nr 59 00 seeria muudatuste tehnilistele nõuetele.
01970L0311 — ET — 01.11.2014 — 004.001

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

Kehtetuks tunnistatud:

Euroopa Liidu Teataja nr lehekülg kuupäev Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 661/2009, 13. juuli 2009, L 200 1 31.7.2009
01970L0387 — ET — 01.11.2014 — 004.001

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

kehtetuks tunnistatud:
4.2.

EÜ tüübikinnitusmärk koosneb ristkülikuga ümbritsetud e-tähest, millele järgneb/järgnevad tüübikinnituse andnud liikmesriigi eraldustäht/eraldustähed või eraldusnumber: 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, ▼M13 25 – Horvaatia, ▼M12 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 29 – Eesti, 32 – Läti, 34 – Bulgaaria, 36 – Leedu, 49 – Küpros, 50 – Malta. Tüübikinnitusnumber peab ristküliku lähedal sisaldama ka direktiivi 70/156/EMÜ VII lisas viidatud tüübikinnitusnumbri neljandas osas sisalduvat baaskinnitusnumbrit, mille ees on kaks numbrit, mis tähistavad selle nõukogu direktiivis 70/157/EMÜ tehtud viimase olulise tehnilist laadi muudatuse järjekorranumbrit, mida kohaldati sõidukile tüübikinnituse andmise ajal. Direktiivi 70/157/EMÜ puhul on järjekorranumber 00; direktiivi 77/212/EMÜ puhul on järjekorranumber 01; direktiivi 84/424/EMÜ puhul on järjekorranumber 02; direktiivi 92/97/EMÜ puhul on järjekorranumber 03. Järjekorranumber 03 viitab ka ÜRO/EMK eeskirja nr 59 00 seeria muudatuste tehnilistele nõuetele.
7.2.

Katsetamine 7.2.1. Tüübinäidis ja näidisarvestid peavad vastama I peatüki ja käesoleva peatüki punktide 2–6 nõuetele. 7.2.2. Lisaks sellele ei tohi ühegi arvesti vigade suurima ja väikseima väärtuse vahe mõõtepiirkonna ulatuses olla voolukulust Q sõltuva muutujana suurem kui 3 %. 7.2.3. Tüübinäidise ja näidisarvestitega tehakse kestvuskatse. See katse tehakse: 7.2.3.1. suurusjärgu G 1,6 – G 10 arvestite puhul: suurima voolukulu korral ja õhuga; arvestite puhul, mille andmeplaadil on nimetatud mõõdetav gaas, võib katse siiski teha täielikult või osaliselt selle gaasiga; 7.2.3.2. suurusjärgu G 16 – G 650 arvestite puhul: võimalust mööda suurima voolukulu korral ja õhu või gaasiga. 7.2.4. Arvestite puhul, mille mõõtetsükli maht on käesoleva peatüki punkti 2.1 tabelis esitatud väärtusega võrdne või sellest suurem, on kestvuskatse kestus: 7.2.4.1. suurusjärgu G 1,6 – G 10 arvestid: 1000 tundi. Katses võib olla katkestusi, kuid see tuleb sooritada kuuekümne päeva jooksul; 7.2.4.2. suurusjärgu G 16 – G 650 arvestid: selline, et iga arvesti mõõdab sellise koguse õhku või gaasi, mis vastab 1000 töötunnile arvesti suurima voolhulga korral; katse tuleb sooritada kuue kuu jooksul. 7.2.5. Arvestite puhul, mille mõõtetsükli maht on käesoleva peatüki punkti 2.1 tabelis esitatud väärtustest väiksem, peab kestvuskatse kestma 2000 tundi ja see tuleb teha suurema arvu arvestitega, kui on sätestatud käesoleva peatüki punktis 7.1, võttes seejuures arvesse arvestite suurusjärku ja üldisi omadusi. ▼M1 7.2.6. Pärast kestvuskatset peavad arvestid (välja arvatud kõige rohkem üks neist, kui katsed sooritatakse vähemalt kolme arvestiga) vastama järgmistele nõuetele: a) ühegi arvesti vigade suurima ja väikseima väärtuse vaheline erinevus ei tohi mõõtepiirkonna ulatuses olla voolukulust Q sõltuva muutujana suurem kui 4%; b) vigade väärtused ei tohi esialgsetest vastavatest väärtustest erineda rohkem kui 1,5%; Qmin-i puhul kohaldatakse seda piirangut üksnes vigade negatiivses suunas muutumise suhtes; c) mehhaaniline rõhukadu ei tohi olla suurenenud rohkem kui 20 N/m2 (0,2 mbar) võrra. ▼M2 7.2.7. Ühe või mitme väljundvõlliga arvestite puhul tuleb igast tähisest G katsetada vähemalt kolme arvestit õhuga, mille tihedus on 1,2 kg/m3 (vt I peatüki B osa punkti 6.2), et vaadata, kas need vastavad I peatüki B osa punkti 3.2.4 ja II peatüki punktide 5.2.1 ja 6.3.2 nõuetele. Mitme väljundvõlliga arvestite puhul tuleb katse teha võlliga, mis annab halvima tulemuse. Sama tähisega G arvestite puhul kasutatakse pöördemomendi suurima lubatud väärtusena katsetamisel saadud väikseimat pöördemomendi väärtust. Kui tüüp hõlmab erinevate tähistega G arvesteid, tuleb pöördemomendikatse teha üksnes väikseima tähisega G arvestitega, tingimusel et suurematele arvestitele on ette nähtud sama pöördemoment ja et viimaste väljundvõlli konstant on vähemalt sama suur. ▼B
1971R2622 — ET — 01.01.2007 — 006.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

▼B

KOMISJONI MÄÄRUS (EMÜ) nr 2622/71,

9. detsember 1971,

rukki Türgist importimise korra kohta

kõnealuse erikorraga nähakse teatavatel tingimustel ette Türgist imporditava rukki suhtes kohaldatava impordimaksu vähendamine; selleks tuleb tõendada rukki päritolu ja selle otsene vedu Türgist ühendusse ning esitada tõend, et eksportija on tasunud maksmisele kuuluva ekspordi erimaksu;

▼M6

Artikkel 1

Määruse (EMÜ) nr 2622/71 artiklites 2 ja 3 osutatud ekspordimaksu tasumise tõenduseks esitatakse importiva liikmesriigi pädevale asutusele kaupade liikumissertifikaat A.TR1. Sellisel juhul teeb pädev asutus rubriiki “Märkused” ühe käesoleva määruse lisas sisalduvatest kannetest.

▼B

Artikkel 2

Komisjoni 20. septembri 1971. aasta määrus (EMÜ) nr 2019/71 tunnistatakse kehtetuks.

Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

▼M6

LISA

Artiklis 1 osutatud kanded

— inglise keeles: Special export tax under Regulation (EEC) No 1234/71 paid to an amount of …
1971R2622 — ET — 01.05.2004 — 005.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

▼B

KOMISJONI MÄÄRUS (EMÜ) nr 2622/71,

9. detsember 1971,

rukki Türgist importimise korra kohta

kõnealuse erikorraga nähakse teatavatel tingimustel ette Türgist imporditava rukki suhtes kohaldatava impordimaksu vähendamine; selleks tuleb tõendada rukki päritolu ja selle otsene vedu Türgist ühendusse ning esitada tõend, et eksportija on tasunud maksmisele kuuluva ekspordi erimaksu;

▼M5

Artikkel 1

Määruse (EMÜ) nr 1234/71 artiklites 2 ja 3 osutatud ekspordi erimaksu maksmise tõendamiseks esitatakse impordiliikmesriigi pädevale asutusele kaupade liikumissertifikaat A. TR.1.Sellisel juhul teeb pädev asutus rubriiki “Märkused” ühe järgmistest kannetest:

— Special export tax under Regulation (EEC) No 1234/71 paid to an amount of …
4.1.

Mahunäidikud, mille näidu numbrid on sirges reas ja millel on nullimisseade, võivad olla varustatud arvutatud hinna näidikuga, mille näidu numbrid on sirges reas ja millel on nullimisseade, kusjuures ühikuhind on mõõdetud mahu näitamiseks kasutatava mahuühiku hind.