1973L0239 — ET — 10.12.2005 — 016.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

Muudetud:

▼B

ESIMENE NÕUKOGU DIREKTIIV,

24. juuli 1973,

otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta

(73/239/EMÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 57 lõiget 2,

võttes arvesse asutamispiirangute kaotamise üldprogrammi, ( 1 ) eriti selle IV C jaotist,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, ( 2 )

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ( 3 )

ning arvestades, et:

vastavalt üldprogrammile sõltub esinduste ja filiaalide asutamise piirangute kõrvaldamine otsekindlustustegevuse puhul sellise tegevuse alustamise ja jätkamise tingimuste kooskõlastamisest; esmajärjekorras peaks selline kooskõlastamine toimuma otsekindlustuse puhul, v.a elukindlustuse osas;

kindlustustegevuse alustamise ja jätkamise hõlbustamiseks on oluline kõrvaldada teatavad lahknevused olemasolevate siseriiklike järelevalvealaste õigusaktide vahel; selle eesmärgi saavutamiseks ja samal ajal kõigis liikmesriikides kindlustatutele ja kolmandatele isikutele piisava kaitse tagamiseks on soovitav kooskõlastada eelkõige need sätted, mis käsitlevad kindlustusseltsidelt nõutavaid finantsgarantiisid;

riskide liigitamine eri kindlustusliikidesse on vajalik eriti kohustuslikku tegevusluba vajavate tegevuste ja kõnealusele kindlustusliigile kinnitatud minimaalse garantiifondi summa kindlaksmääramiseks;

soovitav on käesoleva direktiivi rakendusalast välja jätta vastastikused kindlustusseltsid, mis oma õigusliku seisundi tõttu vastavad tagatiste ja finantsgarantiidega seotud asjakohastele nõuetele; lisaks on soovitav välja jätta teatavad asutused mitmes liikmesriigis, mille tegevus hõlmab ainult väga piiratud sektorit ja piirdub vastavalt seadusele konkreetse territooriumi või konkreetsete isikutega;

mitmesugused õigusaktid sisaldavad erinevaid eeskirju samaaegse ravikindlustuse, krediidi- ja garantiikindlustuse ning kohtukulude kindlustusega tegelemise kohta kas siis omavahel või koos muude kindlustusliikidega; selle lahknevuse säilimine pärast asutamisõiguse piirangute kaotamist muude kui elukindlustusseltside puhul tähendaks asutamistakistuse püsimist; see probleem tuleb lahendada suhteliselt lühikese aja jooksul toimuva kooskõlastamisega;

järelevalvet on igas liikmesriigis vaja laiendada kõigile kindlustusliikidele, mille suhtes kohaldatakse käesolevat direktiivi; selline järelevalve on võimalik ainult juhul, kui nende kindlustusliikidega tegelevatelt kindlustusseltsidelt nõutakse ametlikku tegevusluba; seetõttu on vaja määratleda sellise loa andmise või kehtetuks tunnistamise tingimused; sätestada tuleks õigus pöörduda kohtusse tegevusloa andmisest keeldumise või selle kehtetuks tunnistamise korral;

veokindlustusliikidena tuntud kindlustusliikidele lisa punkti A numbrite 4, 5, 6, 7 ja 12 all ning krediidikindlustusliikidele lisa punkti A numbrite 14 ja 15 all tuleb luua paindlikumad eeskirjad, pidades silmas kaupu ja krediiti mõjutavate tingimuste pidevat kõikumist;

ühtse kindlustustehniliste eraldiste arvutamise meetodi leidmise võimalusi uuritakse praegu ühenduse tasandil; seetõttu oleks soovitav jätta kooskõlastuse saavutamine selles küsimuses, nagu ka investeeringuliikide määramise ja varade hindamise küsimus, hilisematesse direktiividesse;

kindlustusseltsidel peab lisaks kindlustustehnilisele eraldisele, mille summast piisab nende lepinguliste kohustuste täitmiseks, olema kaitseks kindlustustegevuse kõikumiste vastu lisavaru, mida nimetatakse solventsusmarginaaliks ja mis koosneb vabadest varadest; tagamaks, et sellistel eesmärkidel kehtestatud nõuded on määratud objektiivsete kriteeriumide põhjal, mis asetab ühesuurused kindlustusseltsid võrdsesse konkurentsiolukorda, on soovitav sätestada, et see marginaal on seotud kindlustusseltsi üldise tegevusmahuga ja on määratud kahe tagatisindeksi alusel, millest üks põhineb kindlustusmaksetel ja teine nõuetel;

soovitav on nõuda minimaalset garantiifondi, mis on seotud kindlustusseltsi kindlustusliikidega seotud riski suurusega, tagamaks, et kindlustusseltsil on asutamise ajal piisavad varud ja et edasise tegevus käigus ei lange solventsusmarginaal mingil juhul minimaaltagatisest allapoole;

on vaja ette näha juhud, kui kindlustusseltsi finantsolukord muutub niisuguseks, et tal on raske täita oma lepingulisi kohustusi;

ühenduses otsekindlustustegevuse alustamist ja otsekindlustustegevuse jätkamist käsitlevaid kooskõlastatud eeskirju tuleks põhimõtteliselt kohaldada kõigi turule tulevate kindlustusseltside suhtes ja seega ka nende esinduste ja filiaalide suhtes, kelle peakontor asub väljaspool ühendust; seetõttu on siiski soovitav koostada nende esinduste ja filiaalide järelevalveks eraldi sätted, pidades silmas, et neid omavate kindlustusseltside vara asub väljaspool ühendust;

soovitav on lubada nende eritingimuste leevendamist, järgides põhimõtet, et selliseid esindusi ja filiaale ei kohelda soodsamalt kui ühenduses asuvaid kindlustusseltse;

vajalikud on teatavad üleminekumeetmed, et võimaldada eelkõige juba olemasolevatel väikestel ja keskmise suurusega kindlustusseltsidel kohaneda nõuetega, mille liikmesriigid peavad käesolevat direktiivi järgides kehtestama vastavalt asutamislepingu artiklile 53;

tähtis on tagada kooskõlastatud eeskirjade ühtne kohaldamine ja sätestada sel eesmärgil kõnealuses valdkonnas tihe koostöö komisjoni ja liikmesriikide vahel,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: