1.2.

Signaalseadme akustilised karakteristikud (helisagedusspekter, helirõhutase) ning mehaanilised karakteristikud peavad võimaldama seadet ettenähtud järjekorras katsetada. 1.2.1. Helitaseme mõõtmine 1.2.1.1. Signaalseadet katsetatakse piisavalt vaikses ja avatud ruumis ( 2 ) (ümbritsev müra ja tuule tekitatav müra peab olema vähemalt 10 dB (A) mõõdetavast mürast väiksem) või kajavabas ruumis; mõõteseadme mikrofon tuleb asetada maksimaalsele subjektiivsele helitasemele vastavasse suunda, 2 m kaugusele seadme esiküljest, kusjuures mikrofon ja seade peavad asetsema 1.20 m kõrgusel maapinnast. 1.2.1.2. Mõõtmised tehakse IEC (Rahvusvaheline Elektrotehnikakomisjon) standardile vastavas mõõteskaalas A helitaseme mõõturi abil, mis vastab Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni 179. väljaande 1. köites (1965) kirjeldatud tüübile. 1.2.1.3. Seadme toitepinge peab olema 6,5, 13 või 26 volti, mõõdetuna elektrienergiaallika klemmi juures, ning peab vastama asjaomasele nimipingele 6, 12 või 24 volti. 1.2.1.4. Ühendusjuhtmete, kaasa arvatud klemmide ja kontaktide takistus peab olema: 0,05 oomi ahelas pingega 6 volti 0,10 oomi ahelas pingega 12 volti 0,20 oomi ahelas pingega 24 volti. 1.2.1.5. Seade peab olema tootja poolt ettenähtud osa või osade abil jäigalt paigaldatud alusele, mille mass on seadme massist vähemalt kümme korda suurem, kuid mitte väiksem kui 15 kg. 1.2.1.6. Eespool nimetatud tingimustele vastav subjektiivne helirõhutase peab olema kuni 118 dB (A), kuid mitte alla 105 dB (A). 1.2.1.7. Ajavahemik aktiveerimishetke ja hetke vahel, mil heli jõuab punktis 1.2.1.6 kindlaksmääratud minimaalsele tasemele, ei tohi olla pikem kui 0,2 sekundit, mõõdetuna ümbritseva õhu temperatuuril 20 ± 5 °C. Käesolevat sätet kohaldatakse eelkõige pneumaatiliste või elektropneumaatiliste seadmete suhtes. 1.2.1.8. Pneumaatilised või elektropneumaatilised seadmed, mille pneumoahel vastab tootja spetsifikatsioonile, peavad olema samasuguse akustilise tõhususega, nagu on ette nähtud elektriliste signaalseadmete puhul. 1.2.2. Kulumiskatse 1.2.2.1. Signaalseadme nimipinge peab olema üks punktis 1.2.1.3 nimetatuist ning ühendusjuhtmete takistus üks punktis 1.2.1.4 nimetatuist ning seadet käitatakse 50 000 korda, millest iga käitus kestab ühe sekundi, millele järgneb neljasekundiline paus. Katse ajal tuleb seadet jahutada õhuvooga, mille kiirus on ligikaudu 10 m/s. 1.2.2.2. Katsetamisel kajavabas ruumis peab kõnealuse ruumi maht olema piisav, et võimaldada seadmest kulumiskatse ajal eralduva soojuse normaalset hajumist ruumis. 1.2.2.3. Ümbritseva õhu temperatuur katseruumis peab olema vahemikus + 15 kuni + 30 °C. 1.2.2.4. Kui seadme helitase on pärast 25 000 käitamist muutunud võrreldes helitasemega enne katset, siis võib seadet reguleerida. Pärast 50 000 korda käitamist ning reguleerimist, kui see on vajalik, peab seade sooritama punktis 1.2.1 kirjeldatud katse. 1.2.3. Akustilised katsed 1.2.3.1. Seadme tekitatava helispektri helirõhk, mõõdetuna 2 m kaugusel, peab olema suurem kui mis tahes üle 3 550 Hz sageduskomponendi helirõhk 1 800–3 550 Hz sagedusribal, ning ei tohi ühelgi juhul olla alla 105 dB (A). 1.2.3.2. Signaalseade, mis on esitatud punktis 1.2.2 kirjeldatud katseks ning mida toidetakse pingega, mis on 95–115 % nimipingest, peab vastama punktis 1.2.3.1 ettenähtud tingimustele. 1.2.3.3. Toitepinge peab vastama punktis 1.2.1 kindlaksmääratud pingele. 1.2.3.4. Ühendusjuhtmete aku klemmide ja kontaktide takistus peab vastama punktis 1.2.1 kindlaksmääratud takistusele. 1.2.3.5. Katsetatav seade ja mikrofon tuleb asetada samale kõrgusele; mikrofon tuleb asetada signaalseadme esikülje vastu suunas, kus subjektiivne helitase on maksimaalne. 1.2.3.6. Seade peab olema tootja poolt ettenähtud osa või osade abil jäigalt paigaldatud alusele, mille mass on seadme massist vähemalt kümme korda suurem, kuid ühelgi juhul mitte alla 30 kg. 1.2.3.7. Eespool nimetatud katse tehakse kajavabas ruumis.