ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1976D0806 — ET — 12.03.1987 — 002.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

►B KOMISJONI OTSUS, 1. oktoober 1976, millega nähakse ette lisasätted, mis käsitlevad liikmesriikide poolt tehtavaid vaatlusi teatavate viljapuuliikide istandike tootmispotentsiaali kindlaksmääramiseks (76/806/EMÜ) (EÜT L 285, 16.10.1976, p.34)

Muudetud:







(*) Käesolevat akti ei ole eesti keeles avaldatud.









▼B

KOMISJONI OTSUS,

1. oktoober 1976,

millega nähakse ette lisasätted, mis käsitlevad liikmesriikide poolt tehtavaid vaatlusi teatavate viljapuuliikide istandike tootmispotentsiaali kindlaksmääramiseks

(76/806/EMÜ)







EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 20. juuli 1976. aasta direktiivi 76/625/EMÜ, mis käsitleb liikmesriikide poolt tehtavaid vaatlusi teatavate viljapuuliikide istandike tootmispotentsiaali kindlaksmääramiseks, ( 1 ) eriti selle artikli 2 lõike 1 punkti B, artikli 2 lõike 1 punkti C ja artiklit 9, ning arvestades, et: ning arvestades, et: puuviljaistandike eelnevate vaatluste käigus omandatud kogemuste põhjal tuleb säilitada nõukogu 26. juuli 1971. aasta direktiivi 71/286/EMÜ (liikmesriikide poolt tehtavate vaatluste kohta teatavate viljapuuliikide istandike tootmispotentsiaali kindlaksmääramiseks) ( 2 ) artikli 2 alusel vaadeldavate tehniliste omaduste statistiline liigitus, kui teatavatest muudatustest, mille eesmärk on tagada statistiliste andmete jätkuv kohandamine majandustingimustega, ei tulene teisiti; käesolevas otsuses ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise põllumajandusstatistika komitee arvamusega, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:







Artikkel 1

Statistilised klassid, mis on seotud 20. juuli 1976. aasta direktiivi artikli 2 lõike 1 punktis B ja artikli 2 lõike 1 punktis C nimetatud puude vanuse ja istandike tihedusega, on esitatud lisas.

Artikkel 2

Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

▼M2









LISA

VANUSE- JA TIHEDUSKLASSID

a) Kehtestatakse järgmised klassid:



Õunapuud ja pirnipuud Virsikupuud ja aprikoosipuud Apelsinipuud, sidrunipuud ja väikeseviljalised tsitrused Puude vanus (aastates) 0–4 5–9 10–14 15–24 25 aastat ja enam 0–4 5–9 10–14 15–19 20 aastat ja enam 0–4 5–9 10–14 15–24 25–39 40 aastat ja enam Istutustihedus (puid/ha) Alla 400 400–799 800–1 599 1 600 ja enam Alla 300 300–399 400–599 600–799 800 ja enam Alla 250 250–374 375–499 500–624 625–749 750 ja enam

b) Liikmesriigid võivad väga tihedate õuna- ja pirnipuuistandike puhul jagada vanuseklassi “15–24 aastat” kaheks vanuseklassiks: “15–19 aastat” “20–24 aastat”.
5.4.

Tüübikinnitusmärgi paigutus 5.4.1. Sõltumatud laternad: Osa EÜ tüübikinnitusmärgi näidised on esitatud 3. liite joonisel 1. 5.4.2. Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad: 5.4.2.1. Punkti 4.4 alusel ühise osa EÜ tüübikinnitusnumbri väljastamise korral ülemisest ääretulelaternast, eesmisest ääretulelaternast, tagumisest ääretulelaternast, piduritulelaternast, päevatulelaternast, küljeääretulelaternast ja muudest laternatest koosnevale valgustus- ja valgussignaalseadme tüübile võib seadmele anda ühise osa EÜ tüübikinnitusmärgi, mis koosneb: 5.4.2.1.1. ristkülikuga ümbritsetud e-tähest, millele järgneb (järgnevad) tüübikinnituse andnud liikmesriigi eraldusnumber või eraldustähed (vt punkt 5.2.1); 5.4.2.1.2. baaskinnitusnumbrist (vt punkti 5.2.2 esimese lause esimene pool); 5.4.2.1.3. vajaduse korral nõutavast noolest, kuivõrd see puudutab laternakoostu kui tervikut. 5.4.2.2. Märgi asukoht grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate puhul ei ole oluline eeldusel, et: 5.4.2.2.1. see on pärast laternate paigaldamist nähtav; 5.4.2.2.2. ühtegi grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate valgust ülekandvat osa ei saa eemaldada, eemaldamata samaaegselt tüübikinnitusmärki. 5.4.2.3. Iga osa EÜ tüübikinnituse andmise aluseks olnud direktiivile vastav laterna tunnusmärk koos järjekorranumbriga (vt punkti 5.2.2 esimese lause teine pool) ning vajaduse korral D-tähe ning nõutava noolega märgitakse kas: 5.4.2.3.1. asjakohasele valgust kiirgavale pinnale või 5.4.2.3.2. laternate grupile selliselt, et iga latern grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest oleks selgesti identifitseeritav. 5.4.2.4. Kõnealuse märgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui osa EÜ tüübikinnituse andmise aluseks olnud eridirektiivides iga üksiku märgi suhtes sätestatud miinimummõõtmed. 5.4.2.5. Muude laternatega grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laterna osa EÜ tüübikinnitusmärgi näidised on esitatud 3. liite joonisel 2. 5.4.3. Muude laternatega vastastikku ühendatud laternate puhul, mille klaase võib kasutada ka muude esilaternate tüüpide juures: 5.4.3.1. kohaldatakse punkti 5.4.2 sätteid; 5.4.3.2. peale selle võib sama laternaklaasi kasutamise puhul viimane kanda erinevaid tüübikinnitusmärke, mis vastavad erinevatele esilaternate või laternaüksuste tüüpidele, tingimusel, et asjaomase esilaterna korpus, isegi kui see on laternaklaasiga lahutamatult ühendatud, sisaldab samuti eespool punktis 3.3 kirjeldatud ala ning kannab oma tegelikule talitlusele vastavaid tüübikinnitusmärke; 5.4.3.3. kui eri tüüpi esilaternatel on sama korpus, võib viimane kanda erinevaid tüübikinnitusmärke. 5.4.3.4. Esilaternaga vastastikku ühendatud laternate osa EÜ tüübikinnitusmärgi näidised on esitatud 3. liite joonisel 3.
3.1.

See peab olema märgitud valmistajasildile ning ka šassiile, raamile või muudele samalaadsetele tarinditele. 3.1.1. See peab koosnema kolmest osast. 3.1.1.1. Esimene osa koosneb sõiduki tootjale antud koodist, mis võimaldab tootja identifitseerida. Kood koosneb kolmest tähemärgist, mille määravad tootja peamise äritegevuse asukohariigi pädevad asutused kokkuleppel Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) volitusel tegutseva rahvusvahelise asutusega. Esimene tähemärk tähistab geograafilist piirkonda, teine geograafilises piirkonnas asuvat riiki ning kolmas tähemärk vastab konkreetsele tootjale. Kui tootja valmistab alla 500 sõiduki aastas, siis on kolmas tähemärk alati 9. Kõnealuste tootjate identifitseerimiseks määrab eespool nimetatud pädev asutus kindlaks ka kolmanda osa kolmanda, neljanda ja viienda tähemärgi. 3.1.1.2. Teine osa koosneb kuuest tähemärgist (tähed ja numbrid), mis tähistavad sõiduki üldisi karakteristikuid. Kui tootja ei kasuta ühte või mitut kõnealustest tähemärkidest, siis tuleb kasutamata kohad täita alfabeetiliste või numbriliste tähemärkidega tootja valiku kohaselt. 3.1.1.3. Kolmas, kaheksast tähemärgist koosnev osa, mille neli viimast kohta on numbrid, peavad koos kahe ülejäänud osaga võimaldama konkreetse sõiduki täpselt kindlaks määrata. Iga kasutamata koht täidetakse nulliga, et saada nõutav tähemärkide üldarv. 3.1.2. See peab igal võimalusel olema paigutatud ühele reale. Erandina võib see tehnilistel põhjustel paikneda ka kahel real. Kuid viimasel juhul ei tohi kahe rea vahel olla vahesid. Iga rea alguses ja lõpus peab olema märk, mis ei ole ei araabia number ega ladina suurtäht ning mida ei ole võimalik nendega segamini ajada. Sellest nõudest võib loobuda valmistajasiltide korral, millele on number märgitud ühes reas. Kõnealuse märgi võib asetada ka kolme ühel real paikneva osa vahele (punkt 3.1.1). Tähemärkide vahel ei tohi olla tühikuid.
2.

2.1. Vastuvõtjariigi haldusasutus kinnitab toimiku kättesaamist niipea, kui see kätte saadakse. 2.2. 2.2.1. Kui vastuvõtjariigi haldusasutus leiab, et saadud toimik sisaldab kogu punktis 1 nõutud informatsiooni, siis on asutusel kolm kuud alates toimiku kättesaamise kuupäevast aega toimikusse kuuluvate dokumentide sisulise uurimise läbiviimiseks. 2.2.2. Kui vastuvõtjariigi haldusasutus leiab, et saadud toimik ei sisalda kogu punktis 1 nõutud informatsiooni, siis on asutusel üks kuu alates toimiku kättesaamise kuupäevast aega taotluse esitaja teavitamiseks, missugune informatsioon tuleb lisaks esitada. Nõuetele vastavalt komplekteeritud toimiku kättesaamisel järgitakse punktis 2.2.1 kirjeldatud menetlust. 2.3. 2.3.1. Kui toimiku sisulise uurimise käigus selgub, et anum või ühte tüüpi anumad on toodetud või kavatsetakse toota vastavalt asjakohastele dokumentidele ning need rahuldavad vastuvõtjariigis kehtivaid surveanumatele esitatavaid seadusjärgseid nõudeid, või need võidakse heaks kiita, kui lubatakse teha mööndus neisse nõuetesse, siis teavitab vastuvõtjariigi haldusasutus taotluse esitajat sellest punktis 2.2.1 kehtestatud tähtaja jooksul. Kui anuma või ühte tüüpi anumate suhtes, mille kohta taotlus esitati, ei kohaldata vastuvõtjariigis mingeid eeskirju, võib vastuvõtjariigi haldusasutus nõuda, et anum või anumad vastaks päritoluriigis surveanumatele kehtivatele eeskirjadele. 2.3.2. Kui toimiku sisulise uurimise käigus selgub, et anum või ühte tüüpi anumad on toodetud või kavatsetakse toota vastavalt asjakohastele dokumentidele, ent need ei rahulda vastuvõtjariigis kehtivaid surveanumatele esitatavaid seadusjärgseid nõudeid ning nimetatud nõuetesse ei lubata mööndust teha, siis teavitab vastuvõtjariigi haldusasutus sellest taotluse esitajat punktis 2.2.1 kehtestatud ajavahemiku jooksul, ja teatab ka, millistele sätetele anum või anumad ei vastanud ja millistele sätetele need vastama peavad, et anum või üht tüüpi anumad heakskiidu saaks. Vastuvõtjariigi haldusasutus teavitab taotluse esitajat ka vastuvõtjariigis kehtivate surveanumaid käsitlevate eeskirjadega nõutud tootmisnõuetest ning kontrollimistest, katsetest ja vastavustõendamismenetlustest. Kui taotluse esitaja on nõutud tingimuste rahuldamiseks valmis anumat või üht tüüpi anumaid puudutavat konstruktsiooni, tootmisprotsessi ja/või vastavustõendamismeetodeid muutma, siis muudab ta vastavalt oma toimikut. Muudetud toimiku kättesaamisel järgitakse punktis 2.2.1 kirjeldatud menetlust, ent uurimiseks ettenähtud periood lüheneb kahele kuule. 2.3.3. Vastuvõtjariigi haldusasutuse poolt punktides 2.3.1 ja 2.3.2 viidatud möönduste lubamisel ja neist keeldumisel kasutatavad kriteeriumid on samad, mida hetkel rakendatakse vastuvõtjariigis registreeritud tootjate puhul. 2.4. Toimiku uurimise eest tasutavad teenustasud, maksud või muud tasud vastavad vastuvõtjariigis kohaldatavate eeskirjadega kehtestatuile.
1977L0389 — ET — 31.10.1996 — 001.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV,

17. mai 1977,

mootorsõidukite pukseerimisseadiseid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

(77/389/EMÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, ( 1 )

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ( 2 )

ning arvestades, et:

tehnilised nõuded, millele mootorsõidukid peavad siseriiklike õigusaktide kohaselt vastama, kehtivad muu hulgas ka mootorsõidukite pukseerimisseadiste kohta;

kõnealused nõuded on liikmesriigiti erinevad; seetõttu on vaja, et kõik liikmesriigid võtaksid lisaks olemasolevatele eeskirjadele või nende asemel vastu ühesugused nõuded, et eelkõige oleks võimalik iga sõidukiliigi suhtes rakendada nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivis 70/156/EMÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) ( 3 ) ettenähtud EMÜ tüübikinnitusmenetlust;

mootorsõidukeid käsitlevate siseriiklike õigusaktide ühtlustamine eeldab liikmesriikide poolt ühiste nõuete kohaselt tehtud kontrollimiste vastastikust tunnustamist,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
I.

Vaatlusandmeid elektrooniliselt töötlevad liikmesriigid edastavad vastavalt direktiivi 76/625/EMÜ artiklis 2 nimetatud tunnustele talletatud teabe Euroopa Ühenduste Statistikaametile järgmisel kujul: 1. IBM standardi kohaselt märgistatud või märgistamata üheksarajalisel magnetlindil (1 600 BPI või 630 baiti/cm). 2. Teave esitatakse majandite üldnäitajate kohta, kui tegemist on kõikse vaatlusega (või majandite liiaga üldnäitajate kohta, kui vaatlus põhineb juhuvalimil), mitte aga üksikmajandite kohta. 3. Teave on kindla kirjepikkusega ja talletatakse järgmise FORTRAN-vormi kohaselt: I2, I2, I2, I3, I1, 6F7.0 (alates positsioonist 1). 4. Iga kirje esimesed viis andmevälja sisaldavad kindlaksmääramist võimaldavat teavet (riik, tootmispiirkond, sort ja tihedusklass). Nende väljade koodid täpsustatakse üksikasjalikes sätetes ja II lisas. Järgmised kuus välja, millest igaüks koosneb seitsmest numbrist, sisaldavad teavet aarides väljendatud pindala kohta kirje kõigis kuues vanuseklassis. Vanuseklassid määratletakse üksikasjalikes sätetes. Teave joondatakse igas andmeväljas paremale. 5. Liikmesriigid saavad valida plokkimisteguri; Euroopa Ühenduste Statistikaametile tuleb teatada, millist plokkimistegurit on kasutatud. 6. Liikmesriigid täpsustavad edastamisdokumentides liikide ja igasse liiki kuuluvate sortide arvu. 7. Kirjed sorditakse liikide, sortide, piirkondade või territooriumide ja istutustiheduse järgi.
1.1.1.

Traktor paigutatakse raskuse suhtes selliselt, et löök tabab ümbermineku kaitsekonstruktsiooni punktis, kus raskuse löögikülg ja tugiketid või terastrossid on vertikaaltelje suhtes 20kraadise nurga all, välja arvatud juhul, kui ümbermineku kaitsekonstruktsiooni nurk on läbipainde ajal vertikaaltelje suhtes suurem. Niisugusel juhul reguleeritakse raskuse löögikülge lisatoe abil selliselt, et see oleks maksimaalse läbipainde momendil ümbermineku kaitsekonstruktsiooniga löögipunktis paralleelne, kusjuures tugiketid või terastrossid jäävad vertikaaltelje suhtes 20kraadise nurga alla. Tuleb rakendada abinõusid vähendamaks võimalust, et raskus puutepunktis kõrvale pöördub. Raskuse rippumiskõrgus peab olema reguleeritud selliselt, et selle raskuskeskme koht läbiks puutepunkti. Löögipunktiks on ümbermineku kaitsekonstruktsiooni see osa, mis traktori tahapoole ümberpaiskumisel tõenäoliselt esimesena maad puudutab, tavaliselt ülemine serv. Raskuse raskuskese peab paiknema ümbermineku kaitsekonstruktsiooni ülaserva laiusest ühe kuuendiku võrra ümbermineku kaitsekonstruktsiooni ülaserva puudutavast, traktori kesktasapinnaga paralleelsest vertikaaltasapinnast seespool. Kui aga ümbermineku kaitsekonstruktsiooni tagaserva kõver algab vertikaaltasapinnast kaugemalt, antakse löök kõvera alguses, st punktis, kus nimetatud kõver on traktori kesktasapinnaga täisnurkselt paikneva joone suhtes tangensiaalne (vaata IV lisa joonist 9). Kui löögipind on väljaulatuva osa tõttu raskuse jaoks ebapiisav, kinnitatakse selle osa külge sobiva paksuse ja sügavusega umbes 300 mm pikkune terasplaat nii, et ei mõjutata ümbermineku kaitsekonstruktsiooni tugevust.
1977R0495 — ET — 23.12.2006 — 002.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

▼B

NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ, EURATOM, ESTÜ) nr 495/77,

8. märts 1977,

millega määratakse kindlaks ametnike kategooriad, kellel on õigus saada hüvitist regulaarse valves olemise eest, ning nimetatud hüvitise andmise tingimused ja määrad

nõukogu ülesanne on komisjoni ettepaneku põhjal määrata kindlaks ametnike kategooriad, kellel on õigus saada hüvitist, mida võib maksta ametnikele, kes peavad olema regulaarselt valves oma töökohal või kodus väljaspool tavalist tööaega, ning määrata kindlaks nimetatud hüvitise maksmise tingimused ja määrad,

Artikkel 1

Ametnikel,

— kellele makstakse töötasu tegevuseelarve assigneeringutest ja kelle ülesandeks on tehniliste seadmete käigushoidmine või järelevalve nende üle või kes töötavad turva- ja julgeolekuosakonnas, muus turva- või julgeolekuülesannete täitmisega seotud talituses, teabe- ja sidetehnoloogia teenuste osakonnas, ühise välis- ja julgeolekupoliitika/Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika operatsioone või kriisikoordineerimiskorraldust toetavas osakonnas või osakonnas, kus on kinnitatud vajadus regulaarse valvesolekuteenuse järele, selleks et täita ülesandeid mehhanismi raames, mis on loodud liikmesriikide abistamiseks 24 tundi ööpäevas,
01977R1784 — ET — 01.04.2007 — 003.002

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

Kehtetuks tunnistatud:

Euroopa Liidu Teataja nr lehekülg kuupäev Komisjoni määrus (EÜ) nr 1850/2006, 14. detsember 2006, L 355 72 15.12.2006
— kui linnased on valmistatud majandusaasta lõpul laos olnud odrast, esitama toetuse maksmise eest vastutavale liikmesriigi pädevale asutusele dokumendid, mis tõendavad:

a) et oder on pärit laost, millest on vastavalt artiklile 3 teavitatud pädevat asutust selles liikmesriigis, kelle territooriumil ladu asub;
Sisaldus

Sorbitool sisaldab glütsitoole vähemalt 98 % ja D-sorbitooli vähemalt 91 % kuivainest. Glütsitoolid on ühendid, mille struktuurvalem on CH2OH (CHOH)n CH2OH, kus “n” on täisarv. Peale D-sorbitooli sisaldab toode mannitooli ja vähesel määral ka muid glütsitoole (n≤4) ning hüdrogeenitud oligosahhariide
2.1.

▼M1 Sõidukorras sõiduki (vt II lisa punkt 2.6), mille esiistmel on üks reisija ja esirattad on otseasendis, ratta porikaitsmed peavad vastama järgmistele nõuetele: 2.1.1. Ratta keset läbivate radiaaltasandite, millest üks kaldub 30° nurga all ettepoole ja teine 50° nurga all tahapoole (vt joonis 1), vahel olevas piirkonnas peab rataste porikaitsmete kogulaius q olema piisav, et katta vähemalt kogu rehvi laius b, arvestades tootja poolt määratud ja III lisa II liite punktis 1.3 osutatud rehvi/velje kombinatsioonide piirmõõtmeid. Topeltrataste korral tuleb arvestada mõlema ratta kogulaiust t: ▼B 2.1.1.1. Punktis 2.1.1 märgitud laiuste määramisel ei arvestata rehvil olevaid etikette (markeeringut) ja dekoratsioone, kaitseribasid või -ribisid. 2.1.2. Rataste porikaitsmete tagumine külg ei tohi ületada horisontaaltasapinda, mis paikneb rataste pöörlemistelgedest 150 mm kõrgemal (mõõdetuna ratta keskmest) ning lisaks peab rataste porikaitsme ja selle tasapinna lõikepunkt (punkt A, joonis 1) paiknema väljaspool ratta keskmist pikitasapinda, või paarisrataste korral väljaspool välimise ratta keskmist pikitasapinda. 2.1.3. Rataste porikaitsmete kontuurjoon ja asukoht peavad olema sellised, et need oleksid rehvile võimalikult lähedal; ja eriti 2.1.1 märgitud radiaaltasapindade vahelises alas peavad need vastama järgmistele nõuetele: 2.1.3.1. rataste porikaitsme välimise serva sügavuse p projektsioon, mis asub rehvi telge läbival vertikaaltasapinnal, peab olema vähemalt 30 mm, mõõdetuna rehvi keset läbival vertikaalsel pikitasapinnal. Seda sügavust p võib 2.1.1 määratud radiaaltasanditel progresseeruvalt vähendada kuni nullini; 2.1.3.2. rataste porikaitsmete alumiste servade ja rataste keset läbivate telgede vaheline kaugus c ei tohi ületada 2r, kus r on rehvi staatiline raadius. 2.1.4. Juhul, kui sõiduk on varustatud reguleeritava kõrgusega vedrustusega, peavad ülalmainitud nõuded olema täidetud tootja poolt määratud tavalises töökorras sõidukil.
1978L0692 — ET — 09.08.2002 — 001.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

No

▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV,

25. juuli 1978,

millega muudetakse direktiive 66/400/EMÜ, 66/401/EMÜ, 66/402/EMÜ, 66/403/EMÜ, 68/193/EMÜ, 69/208/EMÜ ja 70/458/EMÜ peediseemne, söödakultuuride seemnete, teraviljaseemne, seemnekartuli, viinamarjade vegetatiivse paljundusmaterjali, õli- ja kiudtaimede seemnete ning köögiviljaseemne turustamise kohta

(78/692/EMÜ)

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

seemne ja paljundusmaterjali pakendite pitseerimist ja märgistamist käsitlevate direktiivide seniste sätetega ei võeta arvesse tehnika edusamme pakendimaterjalide, pitseerimissüsteemide ja etiketistamise meetodite osas; seepärast tuleks need ajakohastada;

ning arvestades, et:

▼M1 —————

▼B

Artikkel 2

Nõukogu 14. juuni 1966. aasta direktiivi 66/401/EMÜ söödakultuuride seemnete turustamise kohta, ( 3 ) viimati muudetud direktiiviga 78/386/EMÜ, ( 4 ) muudetakse järgmiselt.

1. Artikli 9 lõige 1 asendatakse järgmisega:

“1. Liikmesriigid nõuavad, et eliitseemne, sertifitseeritud seemne ja tarbeseemne pakendid, välja arvatud sertifitseeritud seemne ja tarbeseemne EMÜ B-väikepakendid, oleksid pitseeritud ametlikult või ametliku järelevalve all selliselt, et neid ei oleks võimalik avada ilma pitseerimissüsteemi vigastamata või artikli 10 lõikega 1 ettenähtud ametlikule etiketile või pakendile avamisjälgi jätmata.

Pitseerimise kindlustamiseks peab pitseerimisel vähemalt kasutama kas eespool nimetatud etiketti või ametlikku pitserit.

Teise lõiguga ettenähtud meetmed ei ole vajalikud ühekordse pitseerimissüsteemi kasutamise puhul.

Artiklis 21 sätestatud korras võib kindlaks määrata, kas konkreetne pitseerimissüsteem vastab käesoleva lõike sätetele.”
1978L0316 — ET — 19.11.1993 — 001.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV,

21. detsember 1977,

liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta seoses mootorsõidukite sisustusega (juhtseadiste, märgutulede ja näidikute identifitseerimine)

(78/316/EMÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust ( 1 )

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ( 2 )

ning arvestades, et:

tehnilised nõuded, millele mootorsõidukid peavad siseriiklike õigusaktide kohaselt vastama, kehtivad muu hulgas ka juhtseadiste, märgutulede ja näidikute identifitseerimise kohta;

kõnealused nõuded on liikmesriigiti erinevad; arvestades, et seetõttu on vaja, et kõik liikmesriigid võtaksid lisaks olemasolevatele eeskirjadele või nende asemel vastu ühesugused nõuded, et oleks eelkõige võimalik rakendada nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivis 70/156/EMÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) ( 3 ), muudetud direktiiviga 78/315/EMÜ, ( 4 ) ettenähtud EMÜ tüübikinnitusmenetlust;

tehniliste nõuete koostamisel on soovitatav seada samad eesmärgid, nagu on seatud ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni kõnealuse valdkonna töös ja Rahvusvahelise Standardimisorganisatsiooni (ISO) poolt rakendatud teatud tehnilistes nõuetes;

mootorsõidukeid käsitlevate siseriiklike õigusaktide ühtlustamine eeldab iga liikmesriigi territooriumil ühiste nõuete kohaselt tehtud kontrollimiste vastastikust tunnustamist,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
C.

Vastavustunnistuse ja selle väljavõtete puhul: 1. ei täideta lahtrit 5 humalasegudest valmistatud humalatoodete puhul; 2. täidetakse lahtrid 7 ja 8 kõikide humalast valmistatud toodete puhul; 3. on toodete kirjeldus üks järgmistest: a) “töötlemata humal” – humal, mida on kuivatatud ja pakitud vaid korra; b) “töödeldud humal” – humal, mis on lõplikult kuivatatud ja pakitud; c) “humalapulber” (mis hõlmab humalakäbi graanuleid ja rikastatud humalapulbrit); d) “isomeeritud humalaekstrakt” – ekstrakt, kus alfahapped on peaaegu täielikult isomeeritud; e) “humalaekstrakt” – muud ekstraktid kui isomeeritud humalaekstrakt; f) “segatud humalatooted” – eespool punktides c, d ja e sätestatud toodete segud, välja arvatud humal; 4. kirjelduse “töötlemata humal” või “töödeldud humal” järele kirjutatakse sõna “seemneteta”, juhul kui seemnesisaldus on alla 2 % humalate massist, ning sõna “seemnetega” muudel juhtudel; 5. juhul, kui humalast valmistatud tooted on toodetud eri sorti humalast ja/või eri tootmiskohtades, märgitakse kõnealused eri sordid ja/või tootmiskohad lahtrisse 9 ning lisatakse igast tootmispiirkonnast pärit iga sordi massiprotsent segus.