2010R0200 — ET — 29.05.2011 — 001.003

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

►B KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 200/2010, 10. märts 2010, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2160/2003 seoses Euroopa Liidu eesmärgiga vähendada Salmonella serotüüpide esinemissagedust liigi Gallus gallus täiskasvanud aretuskarjades (EMPs kohaldatav tekst) (ELT L 061 11.3.2010, lk 1)

Muudetud:





Parandatud:









▼B

KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 200/2010,

10. märts 2010,

millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2160/2003 seoses Euroopa Liidu eesmärgiga vähendada Salmonella serotüüpide esinemissagedust liigi Gallus gallus täiskasvanud aretuskarjades

(EMPs kohaldatav tekst)







EUROOPA KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta määrust (EÜ) nr 2160/2003 Salmonella ja teiste konkreetsete toidupõhiste zoonootilise toimega mõjurite kontrolli kohta, ( 1 ) eriti selle artikli 4 lõike 1 teist lõiku ja artiklit 13, ning arvestades järgmist: (1) Määruse (EÜ) nr 2160/2003 eesmärk on tagada meetmete võtmine Salmonella ja muude zoonootiliste mõjurite avastamiseks ja tõrjeks tootmise, töötlemise ja turustamise kõikides asjaomastes etappides ning eriti esmatootmistasandil, et vähendada nende esinemissagedust ja nendega seotud ohtu rahvatervisele. (2) Määruses (EÜ) nr 2160/2003 on sätestatud Euroopa Liidu eesmärgid, mis kehtestatakse määruse I lisas nimetatud zoonooside ja zoonootiliste mõjurite esinemissageduse vähendamiseks samas lisas nimetatud loomapopulatsioonides. Samuti on määruses nende eesmärkidega seoses sätestatud teatavad nõuded. (3) Määruse (EÜ) nr 2160/2003 I lisas viidatakse kõikidele rahvatervise seisukohalt olulistele Salmonella serotüüpidele liigi Gallus gallus aretuskarjades. Kõnealused aretuskarjad võivad nakatada salmonellaga oma järglaskonda, eelkõige munakanasid ja broilereid. Salmonella esinemissageduse vähendamine aretuskarjades aitab seega piirata kõnealuse zoonootilise mõjuri esinemist järglaskonnalt saadavates munades ja lihas, mis on oluline oht rahvatervisele. (4) Komisjoni 30. juuni 2005. aasta määruses (EÜ) nr 1003/2005 (millega rakendatakse määrust (EÜ) nr 2160/2003 seoses ühenduse eesmärgiga vähendada teatavate Salmonella serotüüpide esinemissagedust liigi Gallus gallus aretuskarjades ja muudetakse määrust (EÜ) nr 2160/2003) ( 2 ) on sätestatud ühenduse eesmärk 31. detsembril 2009 lõppevaks üleminekuperioodiks vähendada teatavate Salmonella serotüüpide esinemissagedust liigi Gallus gallus aretuskarjades. Nimetatud kuupäevaks võib serotüüpide Salmonella enteritidis, Salmonella infantis, Salmonella hadar, Salmonella typhimurium ja Salmonella virchow (edaspidi „asjaomased Salmonella serotüübid”) suhtes positiivsete liigi Gallus gallus täiskasvanud aretuskarjade maksimumprotsent olla kuni 1. Seega tuleb kehtestada Euroopa Liidu alaline eesmärk vähendada asjaomaste Salmonella serotüüpide esinemissagedust pärast nimetatud tähtaja möödumist. (5) Määruses (EÜ) nr 2160/2003 on sätestatud, et Euroopa Liidu eesmärkide kehtestamisel võetakse arvesse olemasolevate siseriiklike meetmete rakendamisel saadud kogemusi ning ELi olemasolevate nõuete alusel komisjonile või Euroopa Toiduohutusametile (EFSA) esitatud teavet, eriti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta direktiivis 2003/99/EÜ (zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite seire kohta) ( 3 ) ning eriti selle artiklis 5 sätestatud teabe raames. (6) Vastavalt määruse (EÜ) nr 2160/2003 nõuetele konsulteeriti liigi Gallus gallus aretuskarjade jaoks Euroopa Liidu alalise eesmärgi kehtestamisel EFSAga. Bioloogiliste ohtude komisjoni 26. märtsi 2009. aasta teaduslikus arvamuses hinnati Euroopa Komisjoni taotluse alusel liigi Gallus gallus aretuskarjades Salmonella esinemissageduse vähendamise uue eesmärgi kehtestamise koguselist mõju ( 4 ). Selles jõuti järeldusele, et munade ja broileriliha tootmisahelas võivad aretuskarjalt järglaskonnale kõige tõenäolisemalt üle kanduda Salmonella enteritidis ja Salmonella typhimurium. Samuti leiti, et meetmed, mida Euroopa Liit rakendab aretuskarjades nende kahe serotüübi tõrjeks, peaksid piirama tootmiskarjas Salmonella-nakkuse levimist ja vähendama linnulihast inimeste tervisele tulenevat ohtu. Lisaks märgiti teaduslikus arvamuses, et teisi serotüüpe piiravate kogu ELi hõlmavate täiendavate tõrjemeetmete kasutegur on suhteliselt väike: neid serotüüpe seostatakse harvem inimeste haigestumisega ja nende puhul on vertikaalse ülekandumise võimalus väiksem. (7) Võttes arvesse EFSA teaduslikku arvamust ja kuna on vaja rohkem aega selleks, et hinnata karjades Salmonella esinemise suundumusi pärast liikmesriikide tõrjekavade rakendamist, tuleks säilitada määruses (EÜ) nr 1003/2005 sätestatud eesmärgiga sarnane Euroopa Liidu eesmärk vähendada liigi Gallus gallus täiskasvanud aretuskarjades Salmonella esinemissagedust. (8) Et tagada Euroopa Liidu eesmärgi saavutamine, tuleb sätestada korrapärane proovide võtmine liigi Gallus gallus aretuskarjades. (9) 2010. aastal eesmärgi saavutamiseks vajalikud liikmesriikide tõrjekavad on heaks kiidetud vastavalt komisjoni 26. novembri 2009. aasta otsusele 2009/883/EÜ, millega kiidetakse heaks liikmesriikide 2010. aastaks ja järgmisteks aastateks esitatud aastased ja mitmeaastased kavad ning ühenduse rahaline toetus teatavate loomahaiguste ja zoonooside likvideerimiseks, tõrjeks ja seireks ( 5 ). Kõnealused kavad põhinevad nende esitamise ajal kehtinud õigusnormidel. Liigi Gallus gallus aretuskarju käsitlevad kavad kiideti heaks määruse (EÜ) nr 1003/2005 alusel. Seega on juba heaks kiidetud tõrjekavadega seoses vaja üleminekumeedet. (10) Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega, ning arvestades järgmist: ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:







Artikkel 1

Euroopa Liidu eesmärk

▼M1

1. Alates 1. jaanuarist 2010 on määruse (EÜ) nr 2160/2003 artikli 4 lõikes 1 viidatud Euroopa Liidu eesmärk seoses Salmonella spp. vähendamisega liigi Gallus gallus aretuskarjades (edaspidi „Euroopa Liidu eesmärk”) vähendada serotüüpide Salmonella enteritidis, Salmonella infantis, Salmonella hadar, Salmonella typhimurium (mis hõlmab ka Salmonella typhimurium’i monofaasilisi tüvesid, mille antigeenne valem on ►C1 1,4,[5],12:i:- ◄ ) ja Salmonella virchow (edaspidi „asjaomased salmonella serotüübid”) suhtes positiivsete liigi Gallus gallus täiskasvanud aretuskarjade maksimumprotsenti ühe protsendini või alla selle.

▼B

Kui liikmesriigis on vähem kui 100 liigi Gallus gallus täiskasvanud aretuskarja, siis on Euroopa Liidu eesmärk alates 1. jaanuarist 2010 saavutada olukord, kus asjaomaste Salmonella serotüüpide suhtes on positiivne kõige rohkem üks selline kari aastas.

2. Kontrollikava Euroopa Liidu eesmärgi saavutamisel tehtud edusammude väljaselgitamiseks on sätestatud lisas.

Artikkel 2

Euroopa Liidu eesmärgi läbivaatamine

Euroopa Liidu eesmärgi vaatab läbi komisjon, võttes arvesse käesoleva määruse artikli 1 lõikes 2 sätestatud kontrollikavale vastavalt kogutud teabe ja määruse (EÜ) nr 2160/2003 artikli 4 lõike 6 punktis c sätestatud kriteeriumid.

Artikkel 3

Määruse (EÜ) nr 1003/2005 kehtetuks tunnistamine

1. Määrus (EÜ) nr 1003/2005 tunnistatakse kehtetuks.

2. Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele.

Artikkel 4

Üleminekumeetmed

Enne käesoleva määruse jõustumist heaks kiidetud tõrjekavade suhtes kohaldatakse jätkuvalt määruse (EÜ) nr 1003/2005 lisa sätteid.

Artikkel 5

Jõustumine ja kohaldamine

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2010.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.









LISA

Liigi Gallus gallus täiskasvanud aretuskarjades esinevate asjaomaste salmonella serotüüpide vähendamiseks kehtestatud Euroopa Liidu eesmärgi saavutamise kindlakstegemise kontrollikava

1. VALIMIPLAAN

Serotüüpide Salmonella enteritidis, Salmonella infantis, Salmonella hadar, Salmonella typhimurium ja Salmonella virchow („asjaomased salmonella serotüübid”) esinemise tuvastamiseks kasutatav valimiraamistik hõlmab kõiki kodukanade (Gallus gallus) täiskasvanud aretuskarju, mis koosnevad vähemalt 250 linnust („aretuskarjad”). See ei piira määruse (EÜ) nr 2160/2003 ega direktiivi 2003/99/EÜ muude loomapopulatsioonide või muude serotüüpide seire nõudeid käsitlevate sätete kohaldamist.

2. ARETUSKARJADE SEIRE

2.1. Proovide võtmise koht, sagedus ja viisid

Aretuskarjadest võetakse proove toidukäitleja algatusel ja ametlike kontrollide raames.

2.1.1. Proovide võtmine toidukäitleja algatusel

Proove võetakse iga kahe nädala järel pädeva asutuse määratud kohas, st kas

a) haudejaamas või

b) ettevõttes.

Pädev asutus võib otsustada kasutada ühte punktides a ja b osutatud võimalustest kogu kontrollikava ulatuses kõigi broilerite aretuskarjade suhtes ja ühte neist võimalustest kõigi munejate aretuskarjade suhtes. Euroopa Liidu siseseks kauplemiseks ette nähtud haudemune munevate aretuskarjade puhul tuleb proovid võtta alati ettevõttes.

Tuleb kehtestada menetluskord tagamaks, et analüüse tegev labor teatab toidukäitleja algatusel toimunud proovide võtmise käigus asjaomaste salmonella serotüüpide esinemise tuvastamisest viivitamata pädevale asutusele. Asjaomase salmonella serotüübi esinemise tuvastamisest õigeaegse teatamise eest vastutavad toidukäitleja ja analüüse tegev labor.

Kui Euroopa Liidu eesmärk on kogu liikmesriigis olnud täidetud vähemalt kahel järjestikusel kalendriaastal, võib erandina käesoleva punkti esimesest lõigust ja pädeva asutuse äranägemisel pikendada proovide võtmise vaheaega nii, et proove võetakse iga kolme nädala tagant. Pädev asutus võib siiski otsustada, et kontrollid toimuvad ka edaspidi kahenädalaste vaheaegadega, või pöörduda tagasi kahenädalaste vaheaegade juurde, kui ettevõttes oleval aretuskarjal tuvastatakse asjaomased salmonella serotüübid, ja/või igal muul juhul, kui pädev asutus leiab selle olevat vajalik.

2.1.2. Proovide võtmine ametlike kontrollide raames

Proovide võtmine ametlike kontrollide raames seisneb järgmises.

2.1.2.1. Kui proovide võtmine toidukäitleja algatusel toimub haudejaamas: a) korrapärane proovide võtmine haudejaamas iga 16 nädala järel; b) korrapärane proovide võtmine ettevõttes kahel korral tootmistsükli jooksul, kusjuures esimene kord on nelja nädala jooksul pärast munemisperioodi algust või munemisüksusesse saatmist ning teine munemisperioodi lõpus kõige varem kaheksa nädalat enne tootmistsükli lõppu; c) kinnitav proovide võtmine ettevõttes pärast asjaomaste salmonella serotüüpide tuvastamist haudejaamas võetud proovidest.

2.1.2.2. Kui proovide võtmine toidukäitleja algatusel toimub ettevõttes, võetakse proove korrapäraselt kolmel korral tootmistsükli jooksul: a) nelja nädala jooksul pärast munemisperioodi algust või munemisüksusesse saatmist; b) munemisperioodi lõpus kõige varem kaheksa nädalat enne tootmistsükli lõppu; c) tootmise kestel mis tahes ajal, mis jääb punktides a ja b nimetatud proovide võtmise aegadest piisavalt kaugele.

2.1.2.3. Erandina punktidest 2.1.2.1 ja 2.1.2.2 ning kui Euroopa Liidu eesmärk on vähemalt kahel järjestikusel kalendriaastal olnud täidetud kogu liikmesriigis, võib pädev asutus asendada korrapärase proovide võtmise järgmisega: a) proove võetakse ettevõttes üks kord tootmistsükli jooksul ja üks kord aastas haudejaamas või b) proove võetakse ettevõttes tootmistsükli kestel kahel teineteisest ajaliselt piisavalt kaugel oleval korral. Pädev asutus võib siiski otsustada, et kohaldab ka edaspidi punktides 2.1.2.1 ja 2.1.2.2 sätestatud proovide võtmise korda või pöördub tagasi nimetatud korra juurde, kui ettevõttes oleval aretuskarjal tuvastatakse asjaomased salmonella serotüübid, ja/või igal muul juhul, kui pädev asutus leiab selle olevat vajalik. Toidukäitleja algatusel läbi viidava proovide võtmise võib asendada pädeva asutuse läbi viidud proovide võtmisega.

2.2. Proovivõtuprotokoll

2.2.1. Proovide võtmine haudejaamas

Igal proovivõtu korral võetakse vähemalt üks proov aretuskarja kohta.

Proovid tuleb võtta koorumise päeval, mil neid saab võtta kõigilt aretuskarjadelt. Kui see ei ole võimalik, tuleb tagada, et proovid võetakse kõigilt karjadelt vähemalt punktis 2.1 sätestatud sagedusega.

Proovide kogum tuleb moodustada proportsionaalselt kogu materjalist, mis on võetud kõigist koorumiskappidest, kust proovivõtu päeval on eemaldatud koorunud tibud.

Kui koorumiskapis on ühe aretuskarja kohta üle 50 000 muna, tuleb võtta selle karja kohta ka teine proov.

Proov peab koosnema vähemalt

a) ühest koorumiskapi nähtavalt määrdunud koorumisrestidelt võetud liitproovist, mis on võetud juhusliku valimina viiest eraldi koorumiskapi kastist või viiest eraldi kohast koorumiskapis, mis kokku hõlmavad vähemalt 1 m2 suuruse pinna; kui aretuskarja haudemunad on mitmes koorumiskapis, võetakse üks selline liitproov kõigist, kuid maksimaalselt viiest koorumiskapist; või

b) ühest proovist, mis on võetud ühe või mitme niisutatud riidelapi abil vähemalt 900 cm2 pindalalt; proov võetakse kohe pärast kanade eemaldamist vähemalt viie koorumiskapi kasti põhjade kogupinnalt või iga (kuid maksimaalselt viie) koorumiskapi (kus on aretuskarjalt saadud koorunud munad) viiest kohast, sealhulgas põrandalt võetud tolmust. Seejuures tagatakse, et võetakse vähemalt üks proov iga aretuskarja kohta, kust munad on saadud; või

c) 10 grammist purunenud munakoortest, mis on võetud maksimaalselt viies koorumiskapis (kus on aretuskarjalt saadud koorunud munad) paiknevast 25 kastist (st lähteproov kaalub 250 grammi), munakoored purustatakse, segatakse ja neist võetakse kontrollimiseks 25 grammi raskune osaproov.

Punktides a, b ja c sätestatud menetlust järgitakse nii ametlike kontrollide raames kui ka toidukäitleja algatusel toimuval proovide võtmisel. Kui vähemalt 80 % munadest paiknevad koorumiskappides, kust on samuti proove võetud, siis ei pea proove võtma eri aretuskarjade munadega koorumiskapist.

2.2.2. Proovide võtmine ettevõttes

2.2.2.1. Korrapärane proovide võtmine toidukäitleja algatusel

Võetakse eelkõige väljaheiteproove ja eesmärk on tuvastada üheprotsendiline (1 %) esinemissagedus karjas, usalduspiir on 95 %. Selleks tuleb proovide võtmiseks kasutada üht järgmistest võimalustest.

a) Väljaheidete liitproov, mis koosneb värskete väljaheidete vähemalt 1 grammi raskustest juhuslikult mitmest aretuskarja pidamiseks kasutatava lindla paigast võetud eraldi proovidest, või kui aretuskarjal on vaba juurdepääs enam kui ühele lindlale konkreetses ettevõttes, igast selles ettevõttes aretuskarja pidamiseks kasutatavast hoonerühmast. Väljaheited võib analüüsi jaoks ühendada vähemalt kaheks liitprooviks. Liitproovi moodustamiseks vajalike eraldi väljaheiteproovide võtmise kohtade arv on järgmine.



Aretuskarjas peetavate lindude arv Aretuskarjalt võetavate väljaheiteproovide arv 250–349 200 350–449 220 450–799 250 800–999 260 1 000 või rohkem 300

b) Jalatsi- ja/või tolmuproovid Kasutatavad proovivõtujalatsid peavad olema piisavalt niiskust imavad. Kasutamiseks sobivad ka niinimetatud marlisokid. Proovivõtujalatsi pealispinda niisutatakse asjakohase lahjendiga (nt 0,8 % naatriumkloriid ja 0,1 % peptoon lahustatuna steriilses deioniseeritud vees, steriilne vesi või muu pädeva asutuse poolt heaks kiidetud lahjendi). Proovid võetakse, kõndides läbi hoone nõnda, et saadakse esindav proov lindla või selle sektori kõigist osadest. Kõndimise trajektoor peab hõlmama nii allapanu kui ka võrkpõrandat, kui võrkpõrandal kõndimine on ohutu. Proovi võtmiseks läbitakse lindla kõik aedikud. Pärast proovide võtmist valitud sektoris tuleb proovivõtujalatsid eemaldada ettevaatlikult, et nende külge kleepunud aines maha ei pudeneks. Proov koosneb i) viiest paarist proovivõtujalatsitest, neist iga paariga on proov võetud 20 protsendilt lindla pinnast; proovivõtujalatsid võib analüüsi jaoks ühendada vähemalt kaheks liitprooviks; või ii) vähemalt ühest paarist proovivõtujalatsitest, millega on proov võetud kogu lindla pinnalt, lisaks võetakse tolmuproov lindla mitmest kohast neilt pindadelt, kus tolmu on näha; tolmuproovide võtmiseks kasutatakse ühte või mitut niisutatud riidelappi ja proov võetakse kokkuvõttes vähemalt 900 cm2 pindalalt.

c) Kui aretuskarja peetakse puuris, võib proove võtta loomulikult segunenud väljaheidetest, olenevalt hoone tüübist kas konveierlintidelt, skreeperist või sõnnikuhoidlast. Kaks vähemalt 150 grammi kaaluvat proovi võetakse eraldi kontrollimiseks i) iga puurirea all asuvalt sõnnikukonveieri lindilt, mis töötab regulaarselt ja tühjeneb pressimis- või konveierisüsteemi; ii) sõnnikukoristussüsteemist, kui sõnnik koristatakse puuride alt skreeperiga lindla all asuvasse sõnnikuhoidlasse; iii) sõnnikukoristussüsteemist (astmeliste puuridega lindlas), kui puurid paiknevad astmeliselt ja väljaheited langevad otse sõnnikuhoidlasse. Lindlas on harilikult mitu puurikorrust. Iga korruse väljaheitekogum peab olema liitproovis esindatud. Igast aretuskarjast võetakse kaks liitproovi viisil, mida kirjeldatakse allpool alapunktides 3–6. Lintide või skreeperitega süsteemide korral peavad need proovide võtmise päeval enne proovide võtmist töötama. Puurialuste rennide ja skreeperitega süsteemide puhul võetakse liitproov väljaheidetest, mis on kogunenud skreeperile pärast selle kasutamise lõppu. Lintide või skreeperiteta astmeliste puurisüsteemide puhul tuleb väljaheidete liitproov võtta sõnnikuhoidlast. Sõnnikukonveieri süsteem: väljaheiteainese liitproov võetakse lintide väljalaskeotstest.

2.2.2.2. Proovide võtmine ametlike kontrollide raames

a) Korrapärane proovide võtmine toimub vastavalt punktile 2.2.2.1.

b) Asjaomaste salmonella serotüüpide tuvastamisel haudejaamas võetud proovidest viiakse kinnitav proovide võtmine läbi vastavalt punktis 2.2.2.1 kirjeldatule. Mikroobivastaste ainete või bakterikasvu inhibiitorite kontrollimise võimaldamiseks võib võtta lisaproove järgmiselt: juhuvaliku teel võetakse ettevõtte igast lindlast linde, tavaliselt kuni viis lindu igast hoonest, kui just pädev asutus ei pea vajalikuks rohkematelt lindudelt proove võtta. Kui nakkusallikas ei ole kindlaks tehtud, viiakse aretuskarja või selle järglaskonna hulgas enne kaubanduspiirangute kohaldamise lõpetamist läbi mikroobivastaste ainete analüüsid või uued bakterioloogilised uuringud asjaomaste salmonella serotüüpide esinemise tuvastamiseks. Kui tuvastatakse mikroobivastaseid aineid või bakterikasvu inhibiitoreid, järeldatakse, et salmonellaga nakatumine on kinnitust leidnud.

c) Valede tulemuste kahtlus Erakorralistel juhtudel, kui pädeval asutusel on põhjust kahelda läbiviidud proovide võtmise tulemuses (nii negatiivse kui ka positiivse tulemuse puhul), võib ta otsustada, et viiakse läbi uus proovide võtmine vastavalt punktile b.

3. PROOVIDE ANALÜÜSIMINE

3.1. Proovide transport ja ettevalmistamine

3.1.1. Transport

Võimaluse korral saadetakse proovid 24 tunni jooksul pärast nende kogumist kullerpostiga või kulleriga määruse (EÜ) nr 2160/2003 artiklites 11 ja 12 osutatud laboritesse. Kui proove ei saadeta 24 tunni jooksul, tuleb neid säilitada jahutatuna. Transportimine võib toimuda ümbritseva õhu temperatuuril tingimusel, et välditakse ülemäärast soojust (üle 25 °C) ja otsest päikesevalgust. Laboris tuleb proove hoida jahutatuna kuni uurimiseni, mis peab toimuma 48 tunni jooksul pärast proovi saamist ning 96 tunni jooksul alates proovi võtmisest.

3.1.2. Koorumiskapi koorumisrestidelt võetud proovid

a) pannakse ühte liitrisse toatemperatuurini eelsoojendatud puhverdatud peptoonvette ja segatakse kergelt;

b) kultuuri kasvatamist jätkatakse punktis 3.2 kirjeldatud tuvastusmeetodil.

3.1.3. Jalatsi- ja tolmuproovid

a) Proovivõtujalatsite või -sokkide paar(id) ja tolmuproovid (riidest materjalil) pakitakse ettevaatlikult lahti, et vältida külgekleepunud väljaheiteainese või tolmu mahapudenemist, ja asetatakse 225 ml toatemperatuurini eelsoojendatud puhverdatud peptoonvette.

b) Proovivõtujalatsid või -sokid ja riideproovid tuleb kasta üleni puhverdatud peptoonvette, nii et proovi ümbritseb piisavalt vedelikku, kuhu salmonella saab eralduda, seega võib vajaduse korral lisada puhverdatud peptoonvett. Jalatsiproove ja riideproove tuleb töödelda eraldi.

c) Kui viiest proovivõtujalatsi või -soki paarist on moodustatud kaks proovi, tuleb kumbki proov panna vähemalt 225 ml puhverdatud peptoonvette (vajaduse korral lisatakse vett), tagades, et proov on üleni vees ja et proovi ümbritseb piisavalt vedelikku, kuhu salmonella saab eralduda.

d) Proovi täielikuks küllastamiseks segatakse seda ja jätkatakse kultuuri kasvatamist punktis 3.2 osutatud tuvastusmeetodil.

3.1.4. Muud väljaheiteainese proovid

a) Väljaheiteproovid liidetakse ja segatakse hoolikalt ning sellest võetakse 25 grammi kaaluv osaproov kultuuri kasvatamiseks.

b) See 25 grammi kaaluv osaproov asetatakse 225 ml toatemperatuurini eelsoojendatud puhverdatud peptoonvette.

c) Kultuuri kasvatamist jätkatakse punktis 3.2 kirjeldatud tuvastusmeetodil.

Kui salmonella tuvastamiseks ette nähtud proovide ettevalmistamiseks on kokku lepitud ISO standardid, tuleb proovide ettevalmistamisel kohaldada punktide 3.1.2, 3.1.3 ja 3.1.4 sätete asemel neid ISO standardeid.

3.2. Tuvastusmeetod

Asjaomaste salmonella serotüüpide tuvastamine viiakse läbi vastavalt muudatusele 1 standardis EN/ISO 6579-2002/Amd1:2007 „Toidu ja loomasöötade mikrobioloogia – Salmonella spp. tuvastamine horisontaalmeetodil – muudatus 1: D lisa: Salmonella spp. määramine loomade väljaheites ja tootmise esimese etapi proovides”.

Punktis 3.1 osutatud jalatsiproovide, tolmuproovide ja muude väljaheiteproovide puhul võib ette valmistada inkubeeritud puhverdatud peptoonvee rikastuspuljongi tulevaste kultuuride jaoks. Selleks inkubeeritakse mõlemat proovi puhverdatud peptoonvees, nagu on osutatud punktis 3.1.3. Igast proovist võetakse 1 ml inkubeeritud puljongit ja segatakse hoolikalt, seejärel võetakse 0,1 ml segu ja nakatatakse pooltahked Rappaport-Vassiladise (MSRV) söötmed.

Puhverdatud peptoonvees olevaid proove ei või pärast inkubeerimist raputada, segada ega töödelda, sest seeläbi eralduvad inhibeeritud osakesed ja selle tagajärjel väheneb eraldumine MSRV-söötmesse.

3.3. Serotüüpide määramine

Igast positiivsest proovist määratakse Kaufmann-White’i skeemi põhjal vähemalt ühe isolaadi tüüp.

3.4. Muud meetodid

Kui proove võetakse toidukäitleja algatusel, siis võib käesoleva lisa punktides 3.1, 3.2 ja 3.3 sätestatud proovide ettevalmistamise meetodite, avastamismeetodite ja serotüpiseerimise asemel kasutada muid meetodeid, kui need on tunnustatud vastavalt standardi EN/ISO 16140 viimasele versioonile.

3.5. Tüvede säilitamine

Tuleb tagada, et ametlike kontrollide raames võetud proovidest säilitatakse vähemalt üks asjaomaste salmonella serotüüpide tüvi iga hoone ja aasta kohta võimalikuks faagitüübi kindlaksmääramiseks või antimikroobse tundlikkuse kontrollimiseks, kasutades kultuuride kogumise tavameetodit, mis peab tagama tüvede säilimise vähemalt kaheks aastaks. Kui pädev asutus nii otsustab, säilitatakse samadel eesmärkidel ka toidukäitleja algatusel võetud proovide isolaadid.

4. TULEMUSED JA ARUANDLUS

Aretuskari loetakse Euroopa Liidu eesmärgi saavutamise kindlakstegemise tähenduses positiivseks:

— kui asjaomased salmonella serotüübid (välja arvatud vaktsiinitüved) tuvastatakse ühes või mitmes karjast võetud proovis, seda ka juhul, kui asjaomased salmonella serotüübid tuvastatakse üksnes tolmuproovis, või

— kui ametlike kontrollide osana toimunud kinnitav proovide võtmine vastavalt punkti 2.2.2.2 alapunktile b ei kinnita asjaomaste salmonella serotüüpide esinemist, küll aga tuvastatakse karjas mikroobivastased ained või bakterikasvu inhibiitorid.

Seda reeglit ei kohaldata punkti 2.2.2.2 alapunktis c kirjeldatud erakorralistel juhtudel, kui ametlike kontrollide raames võetud proovid ei kinnita toidukäitleja algatusel võetud proovidest esialgu saadud salmonella-positiivset tulemust.

Positiivset aretuskarja arvestatakse ainult üks kord, olenemata sellest, kui mitu korda tootmistsükli jooksul asjaomased salmonella serotüübid selles karjas tuvastati või kas proovide võtmine toimus toidukäitleja või pädeva asutuse algatusel. Kui aga proove võetakse tootmistsükli jooksul kahel kalendriaastal, tuleb kummagi aasta tulemusest teatada eraldi.

Aruandlus hõlmab järgmist:

a) vastavalt vajadusele valimikava suhtes tehtud valikute üksikasjalik kirjeldus ja võetud proovide liik;

b) vähemalt üks kord aruandlusaasta jooksul analüüsitud ja vähemalt 250 linnust koosnevate täiskasvanud aretuskarjade koguarv;

c) analüüsi tulemused, sealhulgas: i) mis tahes salmonella serotüübi suhtes positiivsete aretuskarjade koguarv liikmesriigis; ii) vähemalt ühe asjaomase salmonella serotüübi suhtes positiivsete aretuskarjade arv; iii) positiivsete aretuskarjade arv iga salmonella serotüübi või määratlemata salmonella kohta (isolaadid, millel puudub tüüp või mis ei ole serotüpiseeritud);

d) juhtumite arv, kui ametlike kontrollide raames võetud proovid ei kinnitanud toidukäitleja algatusel võetud proovidest esialgu saadud salmonella-positiivset tulemust;

e) tulemuste selgitus, eriti erakorralistel juhtudel.

Tulemused ja muu lisateave tuleb esitada direktiivi 2003/99/EÜ artikli 9 lõikes 1 sätestatud suundumuste ja allikate aruande osana.