02020H0912 — ET — 04.02.2021 — 005.001

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

Muudetud:









▼B

NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2020/912,

30. juuni 2020,

Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta







▼M6

1. Liikmesriigid peaksid koordineeritud viisil kaotama järk-järgult Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu alates 28. jaanuarist 2021 I lisas loetletud kolmandate riikide elanike puhul.

▼M7

Selleks et määrata kindlaks kolmandad riigid, kelle puhul tuleks praegune Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise piirang kaotada, tuleks arvesse võtta vastava kolmanda riigi epidemioloogilist olukorda ja käesolevas soovituses esitatud täiendavaid kriteeriume.

▼B

2. ►M7 Seoses epidemioloogilise olukorraga tuleks kohaldada järgmisi kriteeriumeid:

— „14 päeva kumulatiivne teatatud COVID-19 juhtumite suhtarv“, st eelmise 14 päeva jooksul teatatud uute COVID-19 juhtumite koguarv 100 000 elaniku kohta;

— samal ajavahemikul on uute nakkusjuhtude arv eelmise 14 päevaga võrreldes stabiilne või väheneb;

— „testimise suhtarv“, st viimase seitsme päeva jooksul tehtud COVID-19 nakkuse testide arv 100 000 elaniku kohta;

— „positiivsete testimistulemuste määr“, st positiivsete testide osakaal viimase seitsme päeva jooksul tehtud COVID-19 nakkuse testide koguarvus;

— riigis esineva viiruse iseloom, eriti see, kas leitud on probleemseid viirusetüvesid. Probleemsed tüved on tüved, mille on sellisena kindlaks määranud ECDC, tuginedes viiruse põhiomadustele, nagu levik, tõsidus ja võime immuunvastust vältida.

Selleks et kolmanda riigi saaks kanda I lisasse, peab see täitma järgmisi künniseid: 14 päeva kumulatiivne teatatud COVID-19 juhtumite suhtarv ei ole suurem kui 25, testimise suhtarv on üle 300 ja positiivsete testimistulemuste määr ei ületa 4 %. Lisaks võib arvesse võtta riigi üldist reageerimist COVID-19 puhangule, eelkõige kättesaadavat teavet selliste aspektide kohta nagu järelevalve, kontaktsete isikute jälgimine, leviku tõkestamine, ravi ja aruandlus, kättesaadava teabe ja andmeallikate usaldusväärsus ning vajaduse korral rahvusvaheliste tervise-eeskirjade (IHR) suutlikkusnäitajate keskmine punktisumma.

Testimise suhtarvu ja positiivsete testitulemuste määraga seotud andmed peaks esitama ECDC, tuginedes talle kättesaadavaks tehtud teabele. Selliseid andmeid võiks täiendada ELi delegatsioonide esitatud andmetega, kui need on kättesaadavad, tuginedes samuti 11. juuni 2020. aasta teatisele lisatud kontrollnimekirjale. ◄

3. Selle üle otsustamisel, kas kolmanda riigi kodaniku suhtes kohaldada Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutist piirangut, peaks määrav tegur olema elukoht sellises kolmandas riigis, mille puhul mittehädavajaliku reisimise piirangud on kaotatud (ja mitte kodakondsus).

4. Nõukogu peaks pärast komisjoni ning asjakohaste ELi ametite ja talitustega tihedat konsulteerimist ning tuginedes lõikes 2 osutatud metoodikal, kriteeriumidel ja teabel põhinevale üldisele hinnangule vaatama I lisas osutatud kolmandate riikide loetelu iga kahe nädala järel läbi ja vajaduse korral seda ajakohastama.

▼M7

I lisas juba loetletud konkreetse kolmanda riigi suhtes võib reisipiirangu tervenisti või osaliselt kaotada või taaskehtestada vastavalt muutustele mõnes eespool kehtestatud tingimuses ning nendest tulenevatele muutustele epidemioloogilise olukorra hinnangus.

▼M7

Kui epidemioloogiline olukord halveneb kiiresti ja eelkõige kui tuvastatakse probleemsete viirusetüvede suur esinemissagedus, võib kiiresti taaskehtestada mittehädavajaliku reisimise piirangud I lisas juba loetletud kolmandatesse riikidesse.

Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piirangu kaotamisel I lisas loetletud kolmandate riikide puhul peaksid liikmesriigid võtma üksikjuhtumipõhiselt arvesse EL+ ala suhtes kohaldatavat vastastikkust.

5. Liikmesriigid peaksid tungivalt soovitama vältida mittehädavajalikku reisimist EL+ alalt muudesse kui I lisas loetletud riikidesse.

▼B

►M7 6. ◄ Kui ajutiste reisipiirangute kohaldamist kolmanda riigi suhtes jätkatakse, tuleks reisipiirangust vabastada järgmised isikute kategooriad, sõltumata reisi eesmärgist:

a) liidu kodanikud ELi toimimise lepingu artikli 20 lõike 1 tähenduses ja kolmandate riikide kodanikud, kellel on ühelt poolt liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt nende kolmandate riikide vahel sõlmitud lepingute alusel liidu kodanikega samaväärne vaba liikumise õigus, ja nende pereliikmed ( 1 );

b) kolmandate riikide kodanikud, kes on pikaajalised elanikud pikaajaliste elanike direktiivi ( 2 ) tähenduses, ja isikud, kes on saanud elamisõiguse muude ELi direktiivide või riigisisese õiguse alusel või kellel on riigi välja antud pikaajaline viisa, ja nende pereliikmed.

▼M7 —————

▼M7

Kui epidemioloogiline olukord halveneb kiiresti ja eelkõige kui tuvastatakse probleemsete viirusetüvede suur esinemissagedus, võivad liikmesriigid ajutiselt kehtestada piirangud II lisas loetletud reisijate kategooriatele. Mõjuvatel põhjustel reisimine peaks siiski jääma võimalikuks.

▼B

Peale selle peaks olema lubatud hädavajalik reisimine konkreetsete reisijate kategooriate puhul, kes täidavad olulist ülesannet või kelle reisimine on hädavajalik, nagu on osutatud II lisas ( 3 ). Liikmesriigid võivad selliste reisijate suhtes kehtestada täiendavaid ohutusmeetmeid, eelkõige juhul, kui nende reis algab suure riskiga piirkonnast.

▼M7

Nõukogu võib komisjoni ettepaneku alusel II lisas osutatud olulist ülesannet täitvate või hädavajalikku reisi sooritavate reisijate konkreetsete kategooriate loetelu läbi vaadata, võttes arvesse sotsiaalseid ja majanduslikke kaalutlusi ning eespool osutatud metoodikal, kriteeriumidel ja teabel põhinevat üldist hinnangut epidemioloogilise olukorra arengule.

▼B

►M7 7. ◄ ►M7 Liikmesriigid peaksid nõudma, et hädavajalikul või mittehädavajalikul põhjusel, eesmärgil või vajadusel reisivate isikute (välja arvatud transpordi- ja piirialatöötajad) polümeraasi ahelreaktsioonil põhineva ja mitte varem kui 72 tundi enne reisi alustamist tehtud COVID-19 testi tulemus oleks negatiivne ja et sellised isikud esitaksid ametiasutuste poolt kehtestatud vormis asjakohase kinnituse kõnealuse testi tulemuse kohta.

Kui enne reisi algust ei ole võimalik testi teha, peaks punkti 6 alapunktides a ja b osutatud isikutel olema võimalus teha test pärast sihtkohta jõudmist, vastavalt riiklikule korrale. See ei piira kohustust alluda pärast sihtkohta jõudmist täiendavatele meetmetele, sealhulgas karantiinile.

Lisaks sellele võivad liikmesriigid nõuda kuni 14 päeva pikkust eneseisolatsiooni, karantiini ja kontaktsete isikute jälgimist, samuti vajaduse korral täiendavaid COVID-19 teste samal perioodil, tingimusel et nad kehtestavad samad nõuded nende endi kodanikele, kes saabuvad samast kolmandast riigist. Nendele reisijatele, kes saabuvad kolmandast riigist, kus on leitud probleemne viirusetüvi, peaksid liikmesriigid kehtestama nimetatud nõuded, ennekõike saabumisjärgse karantiini ja täiendavad testid saabumisel või pärast seda.

Selliste reiside puhul, mis on seotud olulise ülesande või vajadusega, nagu on sätestatud II lisas:

— võivad liikmesriigid teha koordineeritult otsuse loobuda mõnede või kõigi eeltoodud meetmete kohaldamisest nende juhtumite suhtes, mille puhul sellised meetmed takistaksid reisi eesmärgi täitmist;

— liikmesriigid ei tohiks transporditöötajatelt, meremeestelt ja piirialatöötajatelt nõuda EL+ alale sisenemiseks rohkemat kui negatiivse antigeeni kiirtesti esitamist saabumisel. Transporditöötajate puhul, kes tulevad riigist, kus on tuvastatud probleemsete viirusetüvede suur esinemissagedus, võivad liikmesriigid nõuda negatiivse antigeeni kiirtesti esitamist enne lahkumist;

— lennumeeskondade liikmed peaksid olema vabastatud igasugusest testimisest, kui nende kolmandas riigis viibimise kestus jääb alla 12 tunni, välja arvatud juhul, kui nad saabuvad kolmandast riigist, kus on leitud probleemne viirusetüvi – sellisel juhul peaks neid testima proportsionaalselt.

See ei piira võimalike liikmesriigi poolt kehtestatud üldiste rahvatervisenõuete (nagu füüsilise distantsi hoidmine ja maskikandmise nõue) kohaldamist. ◄

▼M7

8. Liikmesriigid peaksid töötama välja reisija asukoha vormi ning nõudma, et ELi sisenevad isikud peavad esitama reisija asukoha vormi kooskõlas kohaldatavate andmekaitsenõuetega. Liikmesriikidele võimalikuks kasutamiseks on väljatöötamisel ühine Euroopa reisija asukoha vorm. Võimaluse korral tuleks andmetöötluse lihtsustamiseks ja kontaktsete isikute jälgimise kiirendamiseks kasutada reisija asukoha andmete puhul digitaalset võimalust, tagades samal ajal võrdse juurdepääsu kõigile kolmandate riikide kodanikele.

▼B

►M7 9. ◄ Liikmesriik ei tohiks otsustada kaotada teatava kolmanda riigi suhtes kehtestatud Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise piirangut enne piirangu kaotamise koordineerimist kooskõlas käesoleva soovitusega.

►M7 10. ◄ Andorra, Monaco, San Marino ja Vatikani (Püha Tool) elanikke tuleks käesoleva soovituse kohaldamisel käsitada ELi elanikena.

►M7 11. ◄ Käesolevat soovitust peaksid rakendama kõik liikmesriigid kõikidel välispiiridel.

▼M6









I LISA

Kolmandad riigid ja erihalduspiirkonnad, kelle elanike suhtes ei tuleks välispiiridel kohaldada Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutist piirangut

I. RIIGID

1. AUSTRAALIA

2. UUS-MEREMAA

3. RWANDA

4. SINGAPUR

5. LÕUNA-KOREA

6. TAI

7. HIINA ( 4 )

II. HIINA RAHVAVABARIIGI ERIHALDUSPIIRKONNAD

▼B









II LISA

Erikategooria reisijad, kes täidavad olulist ülesannet või kelle reisimine on hädavajalik:

i) tervishoiutöötajad, tervishoiuvaldkonna teadlased ja eakate hoolekande töötajad;

ii) piirialatöötajad;

iii) põllumajandussektori hooajatöötajad;

iv) transporditöötajad;

v) diplomaadid, rahvusvaheliste organisatsioonide töötajad ja rahvusvaheliste organisatsioonide kutsutud töötajad, kelle füüsiline kohalolu on nende organisatsioonide hea toimimise jaoks vajalik, sõjaväelased ning humanitaarabi- ja elanikkonnakaitse töötajad oma tööülesannete täitmisel;

vi) transiitreisijad;

vii) reisijad, kes reisivad mõjuvatel perekondlikel põhjustel;

viii) meremehed;

ix) rahvusvahelist kaitset vajavad isikud või muudel humanitaarpõhjustel reisivad isikud;

x) kolmanda riigi kodanikud, kes reisivad õppimise eesmärgil;

xi) kõrgelt kvalifitseeritud võõrtöötajad, kui nende töötamine on majanduslikust seisukohast vajalik ning tööd ei saa edasi lükata või teha välismaal.