1972R0574 — ET — 01.01.2007 — 014.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:





Muudetud:









▼B

NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ) nr 574/72,

21. märts 1972,

millega määratakse kindlaks määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes rakendamise kord

(Konsolideeritud tekst — EÜT L 28, 30.1.1997, lk 1 ( 2 ))







EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artikleid 51 ja 235, võttes arvesse määrust (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, eelkõige selle määruse artiklit 98, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ning arvestades, et: ning arvestades, et: on vaja ette näha määruse (EMÜ) nr 1408/71 rakendamise kord, mis on kohandatud põhireeglite ja nende sätete aastatepikkusel kohaldamisel omandatud kogemustega; eelkõige on vaja kindlaks määrata iga liikmesriigi pädevad võimuorganid ja asutused ning kontaktasutused, kellel on õigus omavahel otse teavet vahetada; on vaja kindlaks määrata dokumendid, mida asjaomased isikud peavad hüvitise saamiseks esitama ja täitma; on vaja üksikasjalikult kindlaks määrata kohaldatavate õigusaktide kindlaksmääramist käsitlevate määruse (EMÜ) nr 1408/71 sätete rakendamise kord ning eri hüvitiseliikidega seotud sätted; samuti on vaja kindlaks määrata tingimused selliste hüvitiste tagasimaksmiseks, mida ühe liikmesriigi asutus on andnud teise liikmesriigi asutuse nimel, ning kontrollnõukogu ülesanded; on vaja ette näha meetodid Euroopa rahasüsteemis valuuta konverteerimise korra kohaldamiseks; pidades silmas liikmesriigi võimuorganite ja asutuste vahelise side hõlbustamist, on vaja ette näha võimalus elektrooniliseks andmetöötluseks seoses määruse (EMÜ) nr 1408/71 kohaldamisega; tuleks võimaldada määruse (EMÜ) nr 574/72 lisade 1, 4, 5, 6, 7 ja 8 muutmist määrusega, mille komisjon võtab vastu ühe või mitme asjaomase liikmesriigi või selle pädevate võimuorganite taotluse korral pärast halduskomisjoniga konsulteerimist; nende lisade muutmise ainus eesmärk on inkorporeerida ühenduse õigusakti otsused, mille asjaomane liikmesriik või selle pädevad võimuorganid on vastu võtnud, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:







I

JAOTIS

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Mõisted

Käesoleva määruse kohaldamisel on:

a) määrus — määrus (EMÜ) nr 1408/71;

b) rakendusmäärus — käesolev määrus;

c) määruse artiklis 1 sisalduvatel mõistetel nendele kõnealuses artiklis omistatud tähendus.

Artikkel 2

Trükitud näidisvormid. Teave õigusaktide kohta. Juhendid

▼M10

1. Määruse ja rakendusmääruse rakendamiseks vajalike dokumentide näidised koostab halduskomisjon.

Neid dokumente võib edastada asutuste vahel paberkandjal või muul kujul, kasutades telemaatilisi teenuseid standardiseeritud elektrooniliste sõnumite saatmiseks vastavalt jaole VIa. Teabevahetus telemaatiliste teenuste abil toimub vastavalt kokkuleppele saatva liikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi pädevate ametivõimude või pädevate ametivõimude osutatud asutuste vahel.

▼B

2. Halduskomisjon võib iga liikmesriigi pädevate võimuorganite huvides koguda teavet käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvate õigus- ja haldusnormide kohta.

3. Halduskomisjon koostab juhendid asjaomaste isikute nõustamiseks seoses nende õiguste ja haldusformaalsustega, mida tuleb täita nende õiguste kasutamiseks.

Enne selliste juhendite koostamist konsulteeritakse konsultatiivkomiteega.

Artikkel 3 (7)

Kontaktasutused. Sidepidamine asutuste vahel ning hüvitisesaajate ja asutuste vahel

1. Pädevad võimuorganid võivad määrata kontaktasutused, mis võivad omavahel otse sidet pidada.

2. Liikmesriigi asutus või liikmesriigi territooriumil elav või viibiv isik võib kas otse või kontaktasutuste kaudu esitada taotluse teise liikmesriigi asutusele.

3. Teise liikmesriigi territooriumil elavatele või viibivatele isikutele ettenähtud otsused ja dokumendid, mille on välja andnud liikmesriigi asutus, võidakse edastada otse tähitud kirja teel, mille kättesaamist kinnitatakse.

Artikkel 4 (9)

Lisad

1. Iga liikmesriigi pädev võimuorgan või pädevad võimuorganid on loetletud lisas 1.

2. Iga liikmesriigi pädevad asutused on loetletud lisas 2.

3. Iga liikmesriigi elukohajärgsed asutused ja viibimiskohajärgsed asutused on loetletud lisas 3.

4. Vastavalt rakendusmääruse artikli 3 lõikele 1 määratud kontaktasutused on loetletud lisas 4.

5. Rakendusmääruse artiklis 5, artikli 53 lõikes 3, artiklis 104, artikli 105 lõikes 2, artiklites 116 ja 121 osutatud sätted on loetletud lisas 5.

6. Hüvitiste maksmise viisid, mille iga liikmesriigi väljamaksete eest vastutav asutus valib vastavalt rakendusmääruse artikli 53 lõikele 1, on loetletud lisas 6.

7. Rakendusmääruse artikli 55 lõikes 1 osutatud pankade nimed ja registrisse kantud asukohad või tegevuskohad on loetletud lisas 7.

8. Liikmesriigid, kelle omavahelistes suhetes kohaldatakse rakendusmääruse artikli 10a lõike 1 punkti d, on loetletud lisas 8.

9. Skeemid, mida tuleb arvesse võtta mitterahaliste hüvitiste keskmise aastase maksumuse arvutamisel vastavalt rakendusmääruse artikli 94 lõike 3 punktile a ja artikli 95 lõike 3 punktile a, on loetletud lisas 9.

10. Lisas 10 on loetletud asutused või organid, kelle on määranud pädevad võimuorganid eelkõige vastavalt järgmistele sätetele:

a) määrus: artikkel 14c, artikli 14d lõige 3 ja artikkel 17;

b) rakendusmäärus: artikli 6 lõige 1, artikkel 8, artikkel 10b, artikli 11 lõige 1, artikli 11a lõige 1, artikkel 12a, artikli 13 lõiked 2 ja 3, artikli 14 lõiked 1, 2 ja 3, artikli 38 lõige 1, artikli 70 lõige 1, artikli 80 lõige 2, artikkel 81, artikli 82 lõige 2, artikli 85 lõige 2, artikli 86 lõige 2, artikli 89 lõige 1, artikli 91 lõige 2, artikli 102 lõige 2, artiklid 109 ja 110 ning artikli 113 lõige 2.

▼M12 —————

▼B







II

JAOTIS

MÄÄRUSE ÜLDSÄTETE RAKENDAMINE







Määruse artiklite 6 ja 7 rakendamine

Artikkel 5

Konventsioonide rakendamiskorra asendamine rakendusmäärusega

Rakendusmääruse sätted asendavad määruse artiklis 6 osutatud konventsioonide rakendamiskorra sätteid; samuti asendavad need sätteid, mis on seotud määruse artikli 7 lõike 2 punktis c osutatud konventsioonide sätete rakendamisega, niivõrd kuivõrd neid ei ole loetletud lisas 5.







Määruse artikli 9 rakendamine

Artikkel 6

Vabatahtlik kindlustus või kohustusliku kindlustuse vabatahtlik jätkamine

1. Kui isik vastab määruse artikli 9 ja artikli 15 lõike 3 kohaselt vabatahtliku kindlustusskeemi või kohustusliku kindlustusskeemi vabatahtliku jätkamise tingimustele invaliidsuse, vanaduse ja toitjakaotuse (pensionide) korral mitme skeemi alusel vastavalt ühe liikmesriigi õigusaktidele ning kui tema suhtes ei ole kehtinud kohustuslik kindlustus nendest skeemidest ühe alusel tema viimase töötamise või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise tõttu, võib see isik nimetatud artiklite alusel ühineda vabatahtliku kindlustusskeemiga või kohustusliku kindlustusskeemi vabatahtliku jätkamisega, mis on reguleeritud kõnealuse liikmesriigi õigusaktidega, või selle puudumisel tema enda valitud skeemiga.

2. Määruse artikli 9 lõikele 2 tuginemiseks esitab isik kõnealuse liikmesriigi asutusele õiendi teise liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustus- või elamisperioodide kohta. Sellise õiendi saab asjaomane isik taotluse korral asutustelt, kes kohaldavad nende perioodide täitumise aluseks olnud õigusakte.







Määruse artikli 12 rakendamine

Artikkel 7 (11)

1. Kui kahe või enama liikmesriigi õigusaktide alusel antavate hüvitiste suhtes võib rakendada vastastikust vähendamist, peatamist või tühistamist, jagatakse summad, mida ei makstaks vähendamist, peatamist või tühistamist käsitlevate asjaomaste liikmesriikide õigusaktide range kohaldamise korral, vähendatavate, peatatavate või tühistatavate hüvitiste arvuga.

2. Määruse artikli 12 lõigete 2, 3 ja 4, artiklite 46a, 46b ja 46c rakendamiseks annavad asjaomased pädevad asutused üksteisele taotluse korral kogu vajaliku teabe.

Artikkel 8 (5)

Reeglid, mida kohaldatakse juhul, kui kattub õigus saada mitme liikmesriigi õigusaktide kohaselt haigus- või rasedus- ja sünnitushüvitist

1. Kui töötajal või füüsilisest isikust ettevõtjal või tema pereliikmel on õigus taotleda rasedus- ja sünnitushüvitist mitme liikmesriigi õigusaktide alusel, määratakse selline hüvitis eranditult vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, kelle territooriumil sünnitus toimus või kui sünnitus ei ole toimunud ühegi sellise liikmesriigi territooriumil, eranditult vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, mis kehtisid kõnealuse töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes viimasena.

2. Kui töötajal või füüsilisest isikust ettevõtjal on õigus taotleda ühe ja sama töövõimetusperioodi eest haigushüvitist Iirimaa ja Ühendkuningriigi õigusaktide alusel, määratakse selline hüvitis eranditult vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, mis kehtisid kõnealuse isiku suhtes viimasena.

▼M3

3. Määruse artikli 14c punktis b ja artiklis 14f osutatud juhul, kui kõnesoleval isikul või tema pereliikmel on õigus taotleda haiguse või raseduse ja sünnituse korral mitterahalist hüvitist kahe kõnesoleva riigi õigusaktide alusel, kohaldatakse järgmisi reegleid:

▼B

a) kui vähemalt ühe kõnealuse riigi õigusaktides on sätestatud, et hüvitisele õigust omavale isikule määratakse hüvitis tagasimakse kujul, vastutab selle eest eranditult selle liikmesriigi asutus, kelle territooriumil see hüvitis on määratud;

b) kui hüvitis on määratud sellise liikmesriigi territooriumil, mis ei ole kumbki kõnealusest kahest liikmesriigist, vastutab selle eest eranditult selle liikmesriigi asutus, kelle õigusaktid kehtivad kõnealuse isiku suhtes töötamise tõttu.

Artikkel 8a

Reeglid, mida kohaldatakse juhul, kui kattub õigus saada Kreeka õigusaktide ja ühe või mitme teise liikmesriigi õigusaktide alusel haigus-, tööõnnetus- või kutsehaigushüvitist

Kui töötajal või füüsilisest isikust ettevõtjal või tema pereliikmel on ühel ja samal perioodil õigus taotleda haigus-, tööõnnetus- või kutsehaigushüvitist Kreeka õigusaktide alusel ja ühe või mitme teise liikmesriigi õigusaktide alusel, määratakse selline hüvitis eranditult vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, mis kehtisid kõnealuse isiku suhtes viimasena.

Artikkel 9 (5)

Reeglid, mida kohaldatakse juhul, kui kattub õigus saada mitme liikmesriigi õigusaktide alusel matusetoetust

1. Kui surm saabub liikmesriigi territooriumil, säilib selle liikmesriigi õigusaktide alusel omandatud õigus saada matusetoetust ning mis tahes teise liikmesriigi õigusaktide alusel omandatud selline õigus lõpeb.

2. Kui surm saabub ühe liikmesriigi territooriumil ja õigus saada matusetoetust on omandatud mitme teise liikmesriigi õigusaktide alusel või kui surm saabub väljaspool liikmesriikide territooriumi ja kõnealune õigus on omandatud mitme liikmesriigi õigusaktide alusel, säilib üksnes õigus, mis on omandatud vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, mis kehtisid surnud isiku suhtes viimasena, ning mis tahes teise liikmesriigi õigusaktide alusel omandatud selline õigus lõpeb.

▼M3

3. Erandina lõigetest 1 ja 2 säilitatakse määruse artikli 14c punktis b ja artiklis 14f osutatud juhul kõik asjaomaste liikmesriikide õigusaktide alusel omandatud õigused matusetoetuse saamiseks.

▼B

Artikkel 9a

Reeglid, mida kohaldatakse juhul, kui kattub õigus saada töötushüvitist

Kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja, kellel on õigus saada töötushüvitist vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, mis on tema suhtes vastavalt määruse artiklile 69 kehtinud tema viimase töötamise või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise ajal, siirdub Kreekasse, kus tal on samuti õigus saada töötushüvitist eelnevalt Kreeka õigusaktide alusel täitunud kindlustus-, töötamis- või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise perioodi alusel, peatatakse Kreeka õigusaktide kohase hüvitise saamise õigus ajavahemikuks, mis on ette nähtud määruse artikli 69 lõike 1 punktis c.

Artikkel 10 (12) (13)

Reeglid, mida kohaldatakse juhul, kui kattub töötajate või füüsilisest isikust ettevõtjate õigus saada perehüvitist või peretoetust

1.

a) Õigus saada hüvitist või peretoetust vastavalt liikmesriigi õigusaktidele, mille järgi selle hüvitise või toetuse õiguse omandamine ei ole seatud sõltuvusse kindlustusest, töötamisest ega füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemisest, peatatakse juhul, kui samale pereliikmele on sellesama perioodi eest ette nähtud hüvitis kas üksnes teise liikmesriigi siseriiklike õigusaktidega või tulenevalt määruse artiklite 73, 74, 77 või 78 kohaldamisest, piirdudes sellise hüvitise summaga.

b) Kui kutse- või äritegevus siiski leiab aset esimese liikmesriigi territooriumil: i) hüvitise korral, mis on ette nähtud kas üksnes teise liikmesriigi siseriiklike õigusaktidega või määruse artikli 73 või 74 alusel isikule, kellel on õigus saada perehüvitist, või isikule, kellele seda tuleb maksta, peatatakse õigus saada perehüvitist, mis on ette nähtud kas üksnes kõnealuse teise liikmesriigi siseriikliku õiguse või nimetatud artiklite alusel, piirdudes sellise perehüvitise summaga, mis on ette nähtud selle liikmesriigi õigusaktidega, kelle territooriumil asjaomane pereliige elab. Kulud seoses hüvitisega, mille on maksnud liikmesriik, kelle territooriumil kõnealune pereliige elab, kannab see liikmesriik; ii) hüvitise korral, mis on ette nähtud kas üksnes teise liikmesriigi siseriiklike õigusaktidega või määruse artikli 77 või 78 alusel isikule, kellel on õigus saada sellist hüvitist, või isikule, kellele seda tuleb maksta, peatatakse õigus saada perehüvitist või peretoetust, mis on ette nähtud kas üksnes kõnealuse teise liikmesriigi siseriiklike õigusaktidega või tulenevalt nimetatud artiklite kohaldamisest; sellisel juhul on asjaomasel isikul õigus saada selle liikmesriigi perehüvitist või peretoetust, kelle territooriumil elavad tema lapsed, kõnealuse liikmesriigi kulul, samuti on tal vajaduse korral õigus saada muid hüvitisi, mis ei ole määruse artiklis 77 või 78 osutatud peretoetus, nendes artiklites määratletud pädeva riigi kulul.

2. Kui töötajal, kelle suhtes kehtivad liikmesriigi õigusaktid, on õigus saada peretoetust varem Kreeka õigusaktide alusel täitunud kindlustus- või töötamisperioodi alusel, peatatakse see õigus juhul, kui perehüvitis või peretoetus on sellesama perioodi eest ning samale pereliikmele ette nähtud esimese liikmesriigi õigusaktidega vastavalt määruse artiklitele 73 ja 74, piirdudes sellise hüvitise summaga.

3. Kui määruse artiklite 73 ja/või 74 kohaselt tuleb maksta perehüvitist sama perioodi eest samale pereliikmele, maksab selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktides on ette nähtud suurem hüvitismäär, välja kogu hüvitise summa, millest poole hüvitab talle kõnealuse teise liikmesriigi pädev asutus kuni maksimumsumma ulatuses, mis on ette nähtud selle teise liikmesriigi õigusaktidega.

Artikkel 10a (8)

Reeglid, mida kohaldatakse juhul, kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes kehtivad ühe ja sama perioodi või selle osa vältel järjest mitme liikmesriigi õigusaktid

Kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes on järjest kehtinud kahe liikmesriigi õigusaktid perioodi vältel, mis eraldab kõnealuse ühe või mõlema liikmesriigi õigusaktidega ettenähtud kaht perehüvitise maksmise kuupäeva, kohaldatakse järgmisi reegleid.

a) Perehüvitis, mida kõnealune isik võib taotleda tulenevalt sellest, et tema suhtes on kehtinud iga sellise liikmesriigi õigusaktid, vastab päevaste hüvitiste arvule asjakohaste õigusaktide alusel. Kui selliste õigusaktidega ei ole ette nähtud päevaseid hüvitisi, määratakse perehüvitis aja eest, mille vältel iga sellise liikmesriigi õigusaktid on asjaomase isiku suhtes kehtinud, proportsionaalselt asjakohaste õigusaktidega ettenähtud aja suhtes.

b) Kui asutus on perehüvitist andnud ajal, mil seda oleks pidanud andma teine asutus, teevad kõnealused asutused omavahel tasaarvestuse.

c) Kui ühe liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud töötamis- või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise perioode väljendatakse ühikutes, mis erinevad nendest, mida kasutatakse perehüvitise arvutamiseks vastavalt teise liikmesriigi õigusaktidele, mis on asjaomase isiku suhtes kehtinud selsamal perioodil, tehakse ümberarvestus punktide a ja b kohaldamisel vastavalt rakendusmääruse artikli 15 lõikele 3.

d) Rakendusmääruse lisas 8 loetletud liikmesriikide vaheliste küsimuste lahendamisel kannab kõnealusel perioodil esimesest töötamisest või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemisest tulenevalt perehüvitise kulusid kandev asutus sellised kulud kogu jooksva perioodi vältel, olenemata punktist a.







III

JAOTIS

KOHALDATAVATE ÕIGUSAKTIDE KINDLAKSMÄÄRAMIST KÄSITLEVATE MÄÄRUSE SÄTETE RAKENDAMINE







Määruse artiklite 13—17 rakendamine

Artikkel 10b (9)

Formaalsused vastavalt määruse artikli 13 lõike 2 punktile f

Kuupäev ja tingimused, mil liikmesriigi õigusaktid lakkavad kehtimast määruse artikli 13 lõike 2 punktis f osutatud isiku suhtes, määratakse kindlaks vastavalt nendele õigusaktidele. Asutus, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktid kõnealuse isiku suhtes kehtima hakkavad, esitab eelmise liikmesriigi pädeva võimuorgani määratud asutusele taotluse kõnealuse kuupäeva kindlaksmääramiseks.

▼M12

Artikkel 10c

Formaalsused, mis on ette nähtud määruse artikli 13 lõike 2 punkti d kohaldamise korral avalike teenistujate ja nendega võrdsustatud isikute suhtes.

Artikli 13 lõike 2 punkti d kohaldamiseks väljastab liikmesriigi, kelle õigusakte kohaldatakse, pädeva võimuorgani poolt määratud asutus tunnistuse, milles teatatakse, et avaliku teenistuja või temaga võrdsustatud isiku suhtes kehtivad liikmesriigi õigusaktid.

▼B

Artikkel 11

Formaalsused töötaja lähetamise korral vastavalt määruse artikli 14 lõikele 1 ja artikli 14b lõikele 1 ning määruse artikli 17 alusel sõlmitud kokkulepetele

1. Asutused, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktid jäävad kehtima, annab järgmistel juhtudel välja tõendi selle kohta, et töötaja suhtes jäävad kuni teatava kuupäevani kehtima kõnealused õigusaktid:

a) kui seda tõendit taotleb töötaja või tema tööandja määruse artikli 14 lõike 1 punktis b ja artikli 14b lõikes 1 osutatud juhtudel;

b) määruse artikli 17 kohaldamise korral.

2. Määruse artikli 14 lõike 1 punktis b ja artikli 14b lõikes 1 osutatud juhtudel ettenähtud nõusolekut taotleb tööandja.

Artikkel 11a

Formaalsused määruse artikli 14a lõike 1 ja artikli 14b lõike 2 ning määruse artikli 17 alusel sõlmitud kokkulepete korral, kui on tegu tööga muu liikmesriigi territooriumil kui see, kus asjaomane isik tavaliselt tegutseb füüsilisest isikust ettevõtjana

1. Asutus, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktid jäävad kehtima, annab järgmistel juhtudel välja tõendi selle kohta, et füüsilisest isikust ettevõtja suhtes jäävad teatava kuupäevani kehtima kõnealused õigusaktid:

a) kui füüsilisest isikust ettevõtja seda tõendit määruse artikli 14a lõikes 1 ja artikli 14b lõikes 2 osutatud juhtudel taotleb;

b) määruse artikli 17 kohaldamise korral.

2. Määruse artikli 14a lõike 1 punktis b ja artikli 14b lõikes 2 osutatud juhtudel ettenähtud nõusolekut taotleb füüsilisest isikust ettevõtja.

Artikkel 12

Erisätted töötajate kindlustuse kohta Saksamaa sotsiaalkindlustusskeemi alusel

Kui vastavalt määruse artikli 13 lõike 2 punktile a, artikli 14 lõigetele 1 ja 2 või artikli 14b lõikele 1 või määruse artikli 17 alusel sõlmitud kokkuleppele kohaldatakse Saksamaa õigusakte isiku suhtes, kelle tööle võtnud ettevõtja või tööandja registrisse kantud asukoht või peamine tegevuskoht ei asu Saksamaa territooriumil, ning kõnealusel isikul ei ole Saksamaa territooriumil kindlat töökohta, kohaldatakse neid õigusakte nii, nagu töötaks kõnealune isik oma elukohas Saksamaa territooriumil.

Kui kõnealusel isikul ei ole elukohta Saksamaa territooriumil, kohaldatakse Saksamaa õigusakte nii, nagu töötaks ta kohas, mille suhtes on pädev Allgemeine Ortskrankenkasse Bonn (Bonni kohalik üldhaigekassa).

Artikkel 12a (5)

▼M12

Eeskirjad, mida kohaldatakse määruse artikli 14 lõigetes 2 ja 3, artikli 14a lõigetes 2 kuni 4 ja artiklis 14c osutatud isikute suhtes, kes üldjuhul töötavad või tegutsevad füüsilisest isikust ettevõtjana kahe või enama liikmesriigi territooriumil.

Määruse artikli 14 lõigete 2 ja 3, artikli 14a lõigete 2 kuni 4 ja artikli 14c sätete rakendamiseks kohaldatakse järgmisi eeskirju:

▼B

a) Isik, kes tavaliselt töötab või tegutseb kahe või enama liikmesriigi territooriumil või tööandja heaks, kelle registrisse kantud asukoht või peamine tegevuskoht on ühe liikmesriigi territooriumil ning kes tegutseb mõlemal pool kahe liikmesriigi ühist piiri, või isik, kes samal ajal töötab ühe liikmesriigi territooriumil ja tegutseb füüsilisest isikust ettevõtjana teise liikmesriigi territooriumil, teatab sellisest olukorrast asutusele, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, mille territooriumil see isik elab. b) Kui selle liikmesriigi õigusaktid, mille territooriumil isik elab, tema suhtes ei kehti, teatab selle liikmesriigi pädeva võimuorgani määratud asutus sellisest olukorrast asutusele, mille on määranud pädev võimuorgan selles liikmesriigis, kelle õigusaktid kõnealuse isiku suhtes kehtivad. 1.

▼M12

1a. Kui vastavalt määruse artikli 14 lõike 2 punktile a kehtivad rahvusvahelist veoteenust osutava ettevõtja reisi- või lennupersonali kuuluva isiku suhtes selle liikmesriigi õigusaktid, mille territooriumil on tema tööandjaks oleva ettevõtja, selle filiaali või alalise esinduse registrijärgne asukoht või tegevuskoht, või kus ta elab ja peamiselt töötab, väljastab vastava liikmesriigi pädeva võimuorgani määratud asutus asjaomasele isikule tõendi, milles teatakse, et tema suhtes kehtivad liikmesriigi õigusaktid.

▼B

a) Kui isiku suhtes, kes tavaliselt töötab või tegutseb füüsilisest isikust ettevõtjana kahe või enama liikmesriigi territooriumil ja kes osaliselt töötab või tegutseb liikmesriigis, kelle territooriumil ta elab, kehtivad vastavalt määruse artikli 14 lõike 2 punkti b alapunktile i või artikli 14a lõike 2 esimesele lausele selle liikmesriigi õigusaktid, annab selle liikmesriigi pädeva võimuorgani määratud asutus kõnealusele isikule tõendi, et kõnealuse isiku suhtes kehtivad selle liikmesriigi õigusaktid, ning saadab selle tõendi koopia asutusele, mille on määranud pädev võimuorgan teises liikmesriigis: i) mille territooriumil see isik osaliselt töötab või tegutseb ja/või ii) mille territooriumil on selle isiku tööandja registrisse kantud asukoht või peamine tegevuskoht, kui see isik on töötaja. b) Vajaduse korral saadab viimasena nimetatud asutus asutusele, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktid kehtivad, teavet, mida on vaja sissemaksete määramiseks, milleks kõnealune tööandja või tööandjad ja/või asjaomane isik on nende õigusaktide järgi kohustatud. 2.

a) Kui isiku suhtes, kes töötab ühe liikmesriigi territooriumil ettevõtja juures, kelle registrisse kantud asukoht või peamine tegevuskoht on teise liikmesriigi territooriumil ning kes tegutseb mõlemal pool kahe liikmesriigi ühist piiri, või isiku suhtes, kes töötab ise füüsilisest isikust ettevõtjana sellise ettevõtja juures, kehtivad vastavalt määruse artikli 14 lõikele 3 või artikli 14a lõikele 3 selle liikmesriigi õigusaktid, kelle territooriumil on selle ettevõtja registrisse kantud asukoht või peamine tegevuskoht, annab viimasena nimetatud liikmesriigi pädeva võimuorgani määratud asutus kõnealusele isikule tõendi, et kõnealuse isiku suhtes kehtivad selle liikmesriigi õigusaktid, ning saadab selle tõendi koopia asutusele, mille on määranud pädev võimuorgan teises liikmesriigis: i) mille territooriumil kõnealune isik töötab või tegutseb füüsilisest isikust ettevõtjana; ii) mille territooriumil kõnealune isik elab. b) Lõike 2 punkti b eespool kohaldatakse analoogia põhjal. 3.

a) Kui töötaja suhtes, kes ei ela ühegi liikmesriigi territooriumil, kus ta töötab, kehtivad selle liikmesriigi õigusaktid, mille territooriumil on tema tööandja registrisse kantud asukoht või peamine tegevuskoht, annab viimasena nimetatud liikmesriigi pädeva võimuorgani määratud asutus kõnealusele isikule välja tõendi, et kõnealuse isiku suhtes kehtivad selle liikmesriigi õigusaktid, ning saadab selle tõendi koopia asutusele, mille on määranud pädev võimuorgan mis tahes teises liikmesriigis: i) mille territooriumil kõnealune töötaja osaliselt töötab; ii) mille territooriumil kõnealune töötaja elab. b) Lõike 2 punkti b eespool kohaldatakse analoogia põhjal. 4.

a) Kui isiku suhtes, kes tavaliselt on füüsilisest isikust ettevõtja kahe või enama liikmesriigi territooriumil, kuid ei tegutse ega tööta oma elukohaliikmesriigi territooriumil, kehtivad vastavalt määruse artikli 14a lõikele 2 selle liikmesriigi õigusaktid, mille territooriumil toimub tema peamine tegevus, teatab tema elukohaliikmesriigi pädeva võimuorgani määratud asutus sellest viivitamata teiste asjaomaste liikmesriikide pädevate võimuorganite määratud asutustele. b) Asjaomaste liikmesriikide pädevad võimuorganid või nende võimuorganite määratud asutused määravad ühise kokkuleppega kindlaks, millise riigi õigusaktid kõnealuse isiku suhtes kehtivad, võttes arvesse punkti d ja vajaduse korral määruse artikli 14a lõiget 4, hiljemalt kuue kuu jooksul alates päevast, mil kõnealuse isiku olukorrast on ühele asjaomasele asutusele teatatud. c) Asutus, kes kohaldab kõnealuse isiku suhtes kehtivaks tunnistatud õigusakte, annab sellele isikule välja tõendi selle kohta, et kõnealuse isiku suhtes kehtivad need õigusaktid, ning saadab selle tõendi koopia teistele asjaomastele asutustele. d) Selleks et määrata vastavalt määruse artikli 14a lõike 2 kolmandale lausele kindlaks kõnealuse isiku peamine tegevus, võetakse eelkõige ja põhiliselt arvesse alaliste rajatiste asukohta, kus kõnealune isik töötab või tegutseb. Kui see ei õnnestu, võetakse arvesse teisi kriteeriume, nagu töö või tegevuse harilik laad või kestus, osutatud teenuste hulk ja sellisest tööst või tegevusest saadav sissetulek. e) Asjaomane asutus vahetab kogu teavet, mida on vaja, et määrata kindlaks nii kõnealuse isiku peamine tegevus kui ka tema suhtes kehtivaks tunnistatud õigusaktide kohaselt tasuda tulevad sissemaksed. 5.

a) Ilma et see piiraks lõike 5, eelkõige selle punkti b kohaldamist: kui asutus, mille on määranud pädev võimuorgan liikmesriigis, kelle õigusaktid kehtiksid tulenevalt määruse artikli 14a lõikest 2 või 3, teeb kindlaks, et kõnealuse isiku suhtes kehtib nimetatud artikli lõige 4, teatab ta sellest teiste asjaomaste riikide pädevatele võimuorganitele või nende määratud asutustele; vajaduse korral määratakse selle isiku suhtes kehtivad õigusaktid kindlaks ühise kokkuleppega. b) Teised asjaomased asutused saadavad eespool lõike 2 punktis b osutatud teabe asutustele, mille on määranud pädev võimuorgan selles liikmesriigis, kelle õigusaktid on isiku suhtes kehtivaks tunnistatud. 6.

a) Kui isiku suhtes, kes samal ajal töötab ühe liikmesriigi territooriumil ja tegutseb füüsilisest isikust ettevõtjana teise liikmesriigi territooriumil, kehtivad vastavalt määruse artikli 14c punktile a selle liikmesriigi õigusaktid, mille territooriumil ta töötab, annab viimasena nimetatud liikmesriigi pädeva võimuorgani määratud asutus kõnealusele töötajale välja tõendi, et kõnealuse isiku suhtes kehtivad selle liikmesriigi õigusaktid, ning saadab selle tõendi koopia asutusele, mille on määranud pädev võimuorgan mis tahes teises liikmesriigis: i) mille territooriumil see isik tegutseb füüsilisest isikust ettevõtjana; ii) mille territooriumil see isik elab. b) Lõike 2 punkti b eespool kohaldatakse analoogia põhjal. 7.

8. Kui isiku suhtes, kes samal ajal töötab ühe liikmesriigi territooriumil ja tegutseb füüsilisest isikust ettevõtjana teise liikmesriigi territooriumil, kehtivad vastavalt määruse artikli 14c punktile b kahe liikmesriigi õigusaktid, kohaldatakse töötamise suhtes lõikeid 1, 2, 3 ja 4 ning füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise suhtes mutatis mutandis lõikeid 1, 2, 3, 5 ja 6. Kahe sellise liikmesriigi pädevate võimuorganite määratud asutused, kelle õigusaktid on tunnistatud kohaldatavaks, teavitavad üksteist vastavalt.

▼M3

Artikkel 12b

Eeskirjad, mida kohaldatakse määruse artiklites 14e ja 14f osutatud isikute suhtes

Käesoleva määruse artiklitega 14e või 14f hõlmatud isikute suhtes kohaldatakse analoogia põhjal artikli 12a lõigete 1, 2, 3 ja 4 sätteid. Määruse artikliga 14f hõlmatud juhul peavad nende liikmesriikide, kelle õigusakte on otsustatud kohaldada, pädevate asutuste poolt nimetatud institutsioonid üksteist informeerima.

▼B

Artikkel 13

Diplomaatiliste ja konsulaaresinduste teenistusse võetud isikute valikuõiguse kasutamine

1. Määruse artikli 16 lõikes 2 ettenähtud valikuõigust tuleb esmakordselt kasutada kolme kuu jooksul alates kuupäevast, mil kõnealune diplomaatiline või konsulaaresindus on töötaja teenistusse võtnud või mil töötaja on asunud sellise esinduse ametnike isiklikku teenistusse. Valik jõustub töösuhte alguskuupäeval.

Kui kõnealune isik kasutab uuesti oma valikuõigust kalendriaasta lõpus, jõustub valik järgmise kalendriaasta esimesel päeval.

2. Oma valikuõigust kasutav asjaomane isik teatab sellest asutusele, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktide kohaldamise ta on valinud, ja teavitab samal ajal ka oma tööandjat. Vajaduse korral edastab kõnealune asutus selle teabe sama liikmesriigi kõikidele teistele asutustele vastavalt selle liikmesriigi pädeva võimuorgani antud juhistele.

3. Asutus, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktide kohaldamise kõnealune isik on valinud, annab talle tõendi, et ajal, mil ta töötab kõnealuses diplomaatilises või konsulaaresinduses või on sellise esinduse ametnike isiklikus teenistuses, kehtivad tema suhtes kõnealuse liikmesriigi õigusaktid.

4. Kui kõnealune isik on valinud Saksamaa õigusaktide kohaldamise, kohaldatakse nende õigusaktide sätteid nii, nagu oleks see isik tööle võetud Saksamaa valitsuse asukohas. Pädev võimuorgan määrab pädeva ravikindlustusasutuse.

Artikkel 14

Euroopa ühenduste abiteenistuja valikuõiguse kasutamine

1. Määruse artikli 16 lõikes 3 ettenähtud valikuõigust tuleb kasutada töölepingu sõlmimise ajal. Sellise lepingu sõlmimiseks volitatud organ teatab sellest asutusele, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktide kohaldamise abiteenistuja on valinud. Vajaduse korral edastab kõnealune asutus selle teabe sama liikmesriigi kõikidele teistele asutustele.

2. Asutus, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktide kohaldamise kõnealune isik on valinud, annab talle välja tõendi, et ajal, mil ta töötab Euroopa ühenduste abiteenistujana, kehtivad tema suhtes kõnealuse liikmesriigi õigusaktid.

3. Vajaduse korral määravad liikmesriikide pädevad võimuorganid Euroopa ühenduste abiteenistujate suhtes pädevad asutused.

4. Kui muu liikmesriigi kui Saksamaa territooriumil tööle võetud abiteenistuja on valinud Saksamaa õigusaktide kohaldamise, kohaldatakse nende õigusaktide sätteid nii, nagu oleks see isik tööle võetud Saksamaa valitsuse asukohas. Pädev võimuorgan määrab pädeva ravikindlustusasutuse.







IV

JAOTIS

ERI LIIKI HÜVITISTEGA SEOTUD MÄÄRUSE ERISÄTETE RAKENDAMINE







1.

PEATÜKK

PERIOODIDE LIITMISE ÜLDREEGLID

Artikkel 15 (A) (5) (11)

1. Määruse artikli 18 lõikes 1, artiklis 38, artikli 45 lõigetes 1—3, artiklis 64 ning artikli 67 lõigetes 1 ja 2 osutatud juhtudel liidetakse perioodid vastavalt järgmistele reeglitele.

a) Ühe liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustus- või elamisperioodidele liidetakse mis tahes teise liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustus- või elamisperioodid määral, mil neid on vaja kasutada, et täiendada esimese liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustus- või elamisperioode omandamaks, säilitamaks või ennistamaks hüvitise saamise õigust, tingimusel et sellised kindlustus- või elamisperioodid omavahel ei kattu. Kui invaliidsuse, vanaduse või toitjakaotuse (pensionide) korral peavad vastavalt määruse artikli 46 lõikele 2 hüvitisi määrama mitme liikmesriigi asutused, teeb iga asjaomane asutus eraldi selle liitmise, arvestades tervikuna kõiki kindlustus- või elamisperioode, mis töötajal või füüsilisest isikust ettevõtjal on täitunud kõikide nende liikmesriikide õigusaktide alusel, mis on tema suhtes kehtinud, ilma et see piiraks vajaduse korral määruse artikli 45 lõigete 2 ja 3 ning artikli 47 lõike 1 punkti a kohaldamist. ►M3 Määruse artikli 14c punktis b või artiklis 14f osutatud juhul võtavad eespool nimetatud institutsioonid hüvitiste määramisel arvesse ka kattuvaid kindlustus- või elamisperioode, mis on täitunud kohustusliku kindlustusskeemi alusel vastavalt kõnesolevate liikmesriikide õigusaktidele. ◄

b) Kui ühe liikmesriigi õigusaktidest tuleneva kohustusliku kindlustusskeemi alusel täitunud kindlustus- või elamisperiood kattub kindlustusperioodiga, mis vabatahtliku kindlustuse või kohustusliku kindlustuse vabatahtliku jätkamise alusel on täitunud vastavalt teise liikmesriigi õigusaktidele, võetakse arvesse üksnes kohustusliku kindlustuse alusel täitunud perioodi.

c) Kui ühe liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustus- või elamisperiood, mis ei ole sellisena käsitletav periood, kattub perioodiga, mida teise liikmesriigi õigusaktide alusel sellisena käsitletakse, võetakse arvesse üksnes perioodi, mis ei ole sellisena käsitletav.

d) Mis tahes perioodi, mida sellisena käsitletakse kahe või enama liikmesriigi õigusaktide alusel, võtab arvesse üksnes selle liikmesriigi asutus, kelle õigusaktide alusel on kindlustatu enne kõnealust perioodi viimati olnud kohustuslikult kindlustatud; kui kindlustatu ei ole olnud enne kõnealust perioodi kohustuslikult kindlustatud liikmesriigi õigusaktide alusel, võtab seda perioodi arvesse selle liikmesriigi asutus, kelle õigusaktide alusel see isik on olnud pärast kõnealust perioodi esmakordselt kohustuslikult kindlustatud.

e) Kui ei ole võimalik täpselt kindlaks määrata aega, mille jooksul on teatavad kindlustus- või elamisperioodid täitunud ühe liikmesriigi õigusaktide alusel, eeldatakse, et sellised perioodid või aeg ei kattu teise liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustus- või elamisperioodidega, ning need võetakse arvesse, kui see on soodus.

f) Kui ühe liikmesriigi õigusaktide alusel võetakse teatavaid kindlustus- või elamisperioode arvesse üksnes siis, kui need on täitunud teatava tähtaja jooksul, siis selliseid õigusakte kohaldav asutus: i) võtab arvesse üksnes neid teise liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustus- või elamisperioode, mis on täitunud kõnealuse tähtaja jooksul; ii) pikendab sellist tähtaega nende kindlustus- või elamisperioodide võrra, mis on kõnealuse tähtaja jooksul täielikult või osaliselt täitunud teise liikmesriigi õigusaktide alusel, kui teise liikmesriigi õigusaktide alusel arvestatavatest kindlustus- või elamisperioodidest tulenevalt peatub üksnes tähtaeg, mille jooksul kõnealused kindlustus- või elamisperioodid peavad täituma.

2. Kindlustus- või elamisperioode, mis on täitunud vastavalt sellise liikmesriigi õigusaktidele, mille suhtes käesolev määrus ei kehti, kuid mida arvestatakse vastavalt sellise liikmesriigi õigusaktidele, mille suhtes käesolev määrus kehtib, käsitletakse liitmisel arvestatavate kindlustus- või elamisperioodidena.

3. Kui ühe liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioode väljendatakse ühikutes, mis erinevad teise liikmesriigi õigusaktides kasutatavatest, järgitakse liitmiseks vajalikul ümberarvestusel järgmisi reegleid.

a) Kui kõnealune isik on töötaja, kelle suhtes on kehtinud kuuepäevane töönädal, või füüsilisest isikust ettevõtja: i) üks päev võrdub kaheksa tunniga ja vastupidi; ii) kuus päeva võrdub ühe nädalaga ja vastupidi; iii) 26 päeva võrdub ühe kuuga ja vastupidi; iv) kolm kuud või 13 nädalat või 78 päeva võrdub ühe kvartaliga ja vastupidi; v) nädalate kuudeks ümberarvutamise korral ja vastupidi arvutatakse nädalad ja kuud ümber päevadeks; vi) eelmiste reeglite kohaldamise mõjul ei tohi esitada ühe kalendriaasta jooksul täitunud kindlustusperioodi kokku pikemana kui 312 päeva või 52 nädalat või 12 kuud või neli kvartalit.

b) Kui kõnealune isik on töötaja, kelle suhtes on kehtinud viiepäevane töönädal: i) üks päev võrdub üheksa tunniga ja vastupidi; ii) viis päeva võrdub ühe nädalaga ja vastupidi; iii) 22 päeva võrdub ühe kuuga ja vastupidi; iv) kolm kuud või 13 nädalat või 66 päeva võrdub ühe kvartaliga ja vastupidi; v) nädalate kuudeks ümberarvutamise korral ja vastupidi arvutatakse nädalad ja kuud ümber päevadeks; vi) eelmiste reeglite kohaldamise mõjul ei tohi esitada ühe kalendriaasta jooksul täitunud kindlustusperioodi kokku pikemana kui 264 päeva või 52 nädalat või 12 kuud või neli kvartalit.

c) Kui kõnealune isik on töötaja, kelle suhtes on kehtinud seitsmepäevane töönädal: i) üks päev võrdub kuue tunniga ja vastupidi; ii) seitse päeva võrdub ühe nädalaga ja vastupidi; iii) 30 päeva võrdub ühe kuuga ja vastupidi; iv) kolm kuud või 13 nädalat või 90 päeva võrdub ühe kvartaliga ja vastupidi; v) nädalate kuudeks ümberarvutamise korral ja vastupidi arvutatakse nädalad ja kuud ümber päevadeks; vi) eelmiste reeglite kohaldamise mõjul ei tohi esitada ühe kalendriaasta jooksul täitunud kindlustusperioodi kokku pikemana kui 360 päeva või 52 nädalat või 12 kuud või neli kvartalit.

Kui liikmesriigi seaduste alusel täitunud kindlustusperioode väljendatakse kuudes, käsitletakse päevi, mis käesolevas lõikes sätestatud ümberarvutusreeglite kohaselt vastavad osale kuust, terve kuuna.







2.

PEATÜKK

HAIGUS NING RASEDUS JA SÜNNITUS







Määruse artikli 18 rakendamine

Artikkel 16

Kindlustusperioodide tõendamine

1. Selleks et tugineda määruse artiklile 18, esitab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja pädevale asutusele õiendi kindlustusperioodide kohta, mis tal on täitunud tema suhtes viimasena kehtinud liikmesriigi õigusaktide alusel.

2. Selle õiendi annab/annavad töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja taotluse korral selle liikmesriigi asutus või asutused, kelle õigusaktid tema suhtes viimasena kehtisid. Kui isik kõnealust õiendit ei esita, saab pädev asutus selle asjaomaselt asutuselt või asjaomastelt asutustelt.

3. Kui pädeva riigi õigusaktides sätestatud tingimuste täitmiseks on vaja arvestada eelnevalt mõne teise liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioode, kohaldatakse analoogia põhjal lõikeid 1 ja 2.







Määruse artikli 19 rakendamine

Artikkel 17 (14)

Mitterahaline hüvitis elamise korral muus liikmesriigis kui pädevas liikmesriigis

1. Selleks et saada määruse artikli 19 alusel mitterahalist hüvitist, peab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja registreerima enda ja oma pereliikmed oma elukoha järgses asutuses, esitades õiendi selle kohta, et temal ja ta pereliikmetel on õigus saada kõnealust hüvitist. Selle õiendi, mis vajaduse korral põhineb tööandja antud teabel, annab pädev asutus. Kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja või tema pereliige kõnealust õiendit ei esita, saab elukohajärgne asutus selle pädevatelt asutustelt.

2. Kõnealune õiend kehtib niikaua, kui elukohajärgne asutus saab teate selle tühistamise kohta. Kui kõnealuse õiendi on välja andnud Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia või Portugali asutus, kehtib see üksnes ühe aasta alates väljaandmise kuupäevast ning seda tuleb igal aastal pikendada.

3. Kui kõnealune isik on hooajatöötaja, kehtib lõikes 1 osutatud õiend kogu hooajatöö eeldatava kestuse ajal, välja arvatud juhul, kui pädev asutus teatab elukohajärgsele asutusele selle tühistamisest.

4. Elukohajärgne asutus teatab pädevale asutusele igast lõike 1 kohasest registreerimisest.

5. Igal mitterahalise hüvitise taotlemise korral esitab asjaomane isik lisaks dokumendid, mida nõutakse hüvitise määramiseks vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, mille territooriumil see isik elab.

▼M10 —————

▼B

8. Töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja või tema pereliikmed teatavad elukohajärgsele asutusele igast oma olukorra muutusest, mis tõenäoliselt võib muuta nende õigust saada mitterahalist hüvitist, eelkõige igast kõnealuse isiku töötamise või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise lakkamisest või muutumisest või töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja või tema pereliikme igast elu- või viibimiskoha muutusest. Kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja kindlustus või mitterahalise hüvitise saamise õigus lakkab, teatab pädev asutus sellest samuti elukohajärgsele asutusele. Elukohajärgne asutus võib igal ajal taotleda pädevalt asutuselt teavet seoses töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja kindlustusega või tema õigusega saada mitterahalist hüvitist.

9. Kaks või enam liikmesriiki või nende liikmesriikide pädevad võimuorganid võivad pärast halduskomisjoni arvamuse saamist kokku leppida muude rakendussätete suhtes.

Artikkel 18

Rahaline hüvitis elamise korral muus liikmesriigis kui pädev liikmesriik

1. Selleks et saada määruse artikli 19 lõike 1 punkti b alusel rahalist hüvitist, peab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja kolme päeva jooksul alates oma töövõimetuse algusest pöörduma elukohajärgse asutuse poole, esitades teate töö lakkamise kohta, või kui see on pädeva või elukohajärgse asutuse kohaldatavates õigusaktides ette nähtud, töövõimetustõendi, mille on andnud kõnealuse isiku raviarst.

2. Kui elukohariigi raviarstid ei anna töövõimetustõendeid, pöördub kõnealune isik otse elukohajärgse asutuse poole tähtaja jooksul, mis on määratud selle asutuse kohaldatavates õigusaktides.

See asutus korraldab viivitamata töövõimetuse arstliku kinnitamise ning lõikes 1 osutatud tõendi koostamise. Sellisesse tõendisse märgitakse töövõimetuse tõenäoline kestus ning tõend edastatakse viivitamata pädevale asutusele.

3. Kui lõiget 2 ei kohaldata, korraldab elukohajärgne asutus niipea kui võimalik ja vähemalt kolme päeva jooksul alates päevast, mil kõnealune isik selle asutuse poole pöördus, tema arstliku läbivaatuse nii, nagu oleks seesama asutus isiku kindlustanud. Läbivaatuse teinud arsti tõendisse märgitakse eelkõige töövõimetuse tõenäoline kestus ning elukohajärgne asutus edastab tõendi pädevale asutusele vähemalt kolme päeva jooksul alates läbivaatuse kuupäevast.

4. Seejärel korraldab elukohajärgne asutus vajaliku ametliku kontrolli või arstliku läbivaatuse nii, nagu oleks seesama asutus kõnealuse isiku kindlustanud. Niipea kui see asutus teeb kindlaks, et kõnealune isik võib tööd jätkata, teatab ta sellest viivitamata isikule ja pädevale asutusele, märkides töövõimetuse lõppemise kuupäeva. Ilma et see piiraks lõike 6 kohaldamist, käsitletakse kõnealusele isikule esitatud teadet pädeva asutuse nimel tehtud otsusena.

5. Kõikidel juhtudel jätab pädev asutus endale õiguse korraldada kõnealuse isiku läbivaatus selle asutuse enda valitud arsti poolt.

6. Kui pädev asutus otsustab rahalist hüvitist mitte anda, sest kõnealune isik ei ole täitnud elukohariigi õigusaktidega ettenähtud formaalsusi, või teeb kindlaks, et kõnealune isik võib tööd jätkata, teatab see asutus isikule oma otsusest ning saadab samal ajal sellise otsuse koopia elukohajärgsele asutusele.

7. Kui kõnealune isik jätkab tööd, teatab ta sellest pädevale asutusele, kui selline teatamine on selle asutuse kohaldatavates õigusaktides ette nähtud.

8. Pädev asutus maksab rahalise hüvitise välja asjakohaselt, eelkõige rahvusvahelise rahakaardiga, ning teatab sellest elukohajärgsele asutusele ja kõnealusele isikule. Kui rahalist hüvitist maksab elukohajärgne asutus pädeva asutuse nimel, teatab pädev asutus kõnealusele isikule tema õigused ning elukohajärgsele asutusele sellise rahalise hüvitise summa, väljamakse kuupäeva ja maksimumperioodi, mille eest väljamakseid tuleb määrata vastavalt pädeva liikmesriigi õigusaktidele.

9. Kaks või enam liikmesriiki või nende liikmesriikide pädevad võimuorganid võivad pärast halduskomisjoni arvamuse saamist kokku leppida muude rakendussätete suhtes.







Määruse artikli 20 rakendamine

Artikkel 19

Erisätted piirialatöötajate ja nende pereliikmete suhtes

Piirialatöötajatele või nende pereliikmetele võidakse ravimeid, sidemeid, prille ja väikeabivahendeid anda ning laboratoorseid analüüse ja teste teha üksnes selle liikmesriigi territooriumil, kus need on välja kirjutatud, vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, välja arvatud juhul, kui pädeva asutuse kohaldatavad õigusaktid või asjaomaste liikmesriikide või nende liikmesriikide pädevate võimuorganite vahel sõlmitud kokkulepe on soodsam.







Määruse artikli 21 lõike 2 teise lõigu kohaldamine

Artikkel 19a (15)

Mitterahaline hüvitis pädevas riigis viibimise korral. Pereliikmed, kes elavad muus liikmesriigis kui see, kus elab kõnealune töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja

1. Selleks et saada määruse artikli 21 alusel mitterahalist hüvitist, peavad pereliikmed esitama viibimiskohajärgsele asutusele tõendi selle kohta, et neil on õigus saada kõnealust hüvitist. Selles tõendis, mille annab pereliikmete elukoha järgne asutus võimaluse korral enne nende lahkumist liikmesriigi territooriumilt, kus nad elavad, märgitakse vajaduse korral ära eelkõige mitterahaliste hüvitiste määramise maksimumperiood, mis on ette nähtud selle liikmesriigi õigusaktidega. Kui pereliikmed sellist tõendit ei esita, võtab viibimiskohajärgne asutus selle tõendi saamiseks ühendust elukohajärgse asutusega.

▼M10

2. Rakendusmääruse artikli 17 lõiget 9 kohaldatakse analoogia alusel.

▼B







Määruse artikli 22 rakendamine

▼M10 —————

▼M10

Artikkel 21

Mitterahalised hüvitised viibimise korral liikmesriigis, mis ei ole pädev riik

1. Selleks et saada mitterahalisi hüvitisi vastavalt määruse artikli 22 lõike 1 punkti a alapunktile i, esitab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja tervishoiuteenuse osutajale pädeva asutuse poolt väljastatud dokumendi, mis tõendab, et tal on õigus saada mitterahalisi hüvitisi. See dokument koostatakse vastavalt artiklile 2. Kui kõnealune isik ei ole võimeline seda dokumenti esitama, tuleb tal kontakteeruda asukohariigi asutusega, kes küsib pädevalt asutuselt õiendi, mis tõendaks, et kõnealusel isikul on õigus saada mitterahalisi hüvitisi.

Pädeva asutuse poolt artikli 22 lõike 1 punkti a alapunkti i alusel hüvitiste saamiseks väljastatud dokument kehtib igal üksikjuhul tervishoiuteenuse osutaja jaoks riikliku tõendina isiku õiguste kohta, kes on asukohamaa asutuse poolt kindlustatud.

2. Rakendusmääruse artikli 17 lõiget 9 kohaldatakse analoogia alusel.

▼B

Artikkel 22

Mitterahaline hüvitis töötajatele või füüsilisest isikust ettevõtjatele, kes vahetavad elukohta või naasevad oma elukohariiki, ning töötajatele või füüsilisest isikust ettevõtjatele, kellel lubatakse siirduda teise liikmesriiki ravile

1. Selleks et saada määruse artikli 22 lõike 1 punkti b alapunkti i alusel mitterahalist hüvitist, esitab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja elukohajärgsele asutusele õiendi selle kohta, et tal on õigus jätkuvalt saada kõnealust hüvitist. Selles õiendis, mille annab pädev asutus, märgitakse vajaduse korral ära eelkõige sellise hüvitise jätkuva määramise maksimumperiood, mis on ette nähtud pädeva liikmesriigi õigusaktidega. See õiend võidakse asjaomase isiku taotluse korral välja anda pärast tema lahkumist, kui seda ei olnud vääramatu jõu tõttu võimalik enne koostada.

▼M10

2. Rakendusmääruse artikli 17 lõiget 9 kohaldatakse analoogia alusel.

▼B

3. Määruse artikli 22 lõike 1 punkti c alapunktis i osutatud juhul kohaldatakse lõikeid 1 ja 2 mitterahalise hüvitise andmise suhtes analoogia põhjal.

Artikkel 23

Mitterahaline hüvitis pereliikmetele

Määruse artikli 22 lõike 3 kohaselt mitterahalise hüvitise määramise korral pereliikmetele kohaldatakse analoogia põhjal rakendusmääruse artiklit 21 või 22.

▼M10

Määruse artikli 22 lõike 3 teises lõigus nimetatud juhtudel käsitletakse siiski pereliikmete elukohamaa asutust ja elukohamaa õigusakte vastavalt pädeva asutusena ja pädeva riigi õigusaktidena, tulenevalt rakendusmääruse artikli 17 lõikest 9 ja artiklitest 21 ja 22.

▼B

Artikkel 24

Rahaline hüvitis töötajatele või füüsilisest isikust ettevõtjatele, kes viibivad muus liikmesriigis kui pädev riik

Rahalise hüvitise saamise suhtes vastavalt määruse artikli 22 lõike 1 punkti a alapunktile ii kohaldatakse analoogia põhjal rakendusmääruse artiklit 18. Ilma et see piiraks töövõimetustõendi esitamise kohustust, ei nõuta liikmesriigi territooriumil viibivalt töötajalt või füüsilisest isikust ettevõtjalt, kes ei tööta ega tegutse füüsilisest isikust ettevõtjana, teatamist töö lakkamise kohta, millele on osutatud rakendusmääruse artikli 18 lõikes 1.







Määruse artikli 23 lõike 3 rakendamine

Artikkel 25

Õiend pereliikmete kohta, keda tuleb arvesse võtta rahalise hüvitise arvutamisel

1. Selleks et saada hüvitist määruse artikli 23 lõike 3 alusel, esitab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja pädevale asutusele õiendi oma pereliikmete kohta, kes elavad muu liikmesriigi territooriumil kui see, kus on kõnealune asutus.

2. Selle õiendi annab välja pereliikmete elukoha järgne asutus.

Õiend kehtib 12 kuud alates väljaandmise kuupäevast. Seda võidakse pikendada; sel juhul kehtib õiend alates pikendamise kuupäevast.

Asjaomane isik teatab pädevale asutusele viivitamata igast asjaolust, mis tingib vajaduse seda õiendit muuta. Selline muudatus jõustub alates sellise asjaolu tekkimise kuupäevast.

3. Pädev asutus võib nõuda, et asjaomane isik esitaks lõikes 1 ettenähtud õiendi asemel hiliseimad isikuandmeid sisaldavad dokumendid oma pereliikmete kohta, kes elavad muu riigi territooriumil kui see, kus on kõnealune asutus.







Määruse artikli 25 lõike 1 rakendamine

Artikkel 26

Hüvitis töötutele, kes siirduvad tööd otsima teise liikmesriiki kui pädev riik

▼M10

1. Selleks et saada mitterahalisi hüvitisi määruse Artikli 25 lõike 1 punkti a ja lõike 1a alusel, esitab töötu isik või teda saatev isik tervishoiuteenuse osutajale pädeva asutuse poolt väljastatud dokumendi, mis tõendab, et tal on õigus saada mitterahalisi hüvitisi. Antud dokument koostatakse vastavalt artikli 2 sätetele. Kui kõnealune isik ei ole võimeline seda dokumenti esitama, siis kontakteerub ta asukohamaa asutusega, kes taotleb pädevalt asutuselt õiendit, mis tõendaks, et antud isikul on õigus saada mitterahalisi hüvitisi.

Pädeva asutuse poolt artikli 25 lõike 1 punkti a alusel hüvitiste saamiseks väljastatud dokument kehtib tervishoiuteenuse osutajale riikliku tõendina isikute õiguste kohta, kes on asukohamaa, kuhu töötu isik on läinud, asutuse poolt kindlustatud.

▼M10

1a. Selleks et saada endale ja oma pereliikmetele rahalisi hüvitisi määruse artikli 25 lõike 1 punkti b alusel, esitab töötu isik asukohamaa kindlustusasutusele õiendi, mille kohta ta on enne ärasõitu teinud taotluse pädevale kindlustusasutusele. Kui töötu isik ei esita seda õiendit, siis saab asukohamaa asutus selle õiendi pädevalt asutuselt. See õiend peab tõendama õigusi kõnealustele hüvitistele määruse artikli 69 lõike 1 punktis a sätestatud tingimustel, osundama antud õiguse kestusele, võttes arvesse määruse artikli 69 lõike 1 punkti c sätteid ning, töövõimetuse või haiglaravi korral täpsustama, kui see on asjakohane, antavate rahalise hüvitiste summat ülalnimetatud ajavahemiku kohta kehtiva ravikindlustuse alusel.

▼B

2. Töötu sihtkoha töötuskindlustusasutus kontrollib rakendusmääruse artiklis 83 osutatud õiendi koopia põhjal, mis saadetakse sama koha ravikindlustusasutusele, et määruse artikli 69 lõike 1 punktis b sätestatud tingimused on täidetud, ning määrab kuupäeva, millest alates need on täidetud, ja kuupäeva, millest alates töötu saab töötushüvitist pädeva asutuse kulul.

See õiend kehtib määruse artikli 69 lõike 1 punktis c ettenähtud aja, niikaua kui kõnealused tingimused on täidetud. Kui need tingimused ei ole enam täidetud, teatab töötu sihtkoha töötuskindlustusasutus sellest kolme päeva jooksul kõnealusele ravikindlustusasutusele.

▼M10

3. Rakendusmääruse artikli 17 lõiget 9 kohaldatakse analoogia alusel.

▼B

4. Selleks et saada pädeva liikmesriigi õigusaktidega ettenähtud rahalist hüvitist, saadab töötu oma töövõimetustõendi kolme päeva jooksul oma sihtkoha ravikindlustusasutusele. Samuti märgib ta kuupäeva, mis ajani ta on saanud ravikindlustushüvitist, ning oma aadressi riigis, kus ta viibib.

5. Töötu sihtkoha ravikindlustusasutus teatab kolme päeva jooksul pädevale ravikindlustusasutusele ja asutusele, kus kõnealune isik on registreeritud tööotsijaks, töövõimetuse alguse ja lõpu kuupäeva.

6. Määruse artikli 25 lõikes 4 määratletud juhtudel teatab töötu sihtkoha ravikindlustusasutus pädevale ravikindlustusasutusele ja pädevale töötuskindlustusasutusele, et ta peab rahalise ja mitterahalise hüvitise perioodi pikendamise tingimusi täidetuks, põhjendades oma arvamust, ning lisab pädevale ravikindlustusasutusele saadetavale teatele läbivaatusarsti üksikasjaliku hinnangu patsiendi seisundi kohta, märkides perioodi, mille vältel määruse artikli 25 lõike 4 kohaldamise tingimused tõenäoliselt kestavad. Pädev ravikindlustusasutus teeb seejärel otsuse perioodi pikendamise kohta, mille vältel haigele töötule võib määrata hüvitise.

7. Rakendusmääruse artikli 18 lõikeid 2, 3, 4, 5, 6, 8 ja 9 kohaldatakse analoogia põhjal.







Määruse artikli 25 lõike 3 rakendamine

Artikkel 27

Mitterahaline hüvitis töötu pereliikmetele elamise korral muus liikmesriigis kui pädev riik

Mitterahalise hüvitise määramise suhtes töötu pereliikmetele, kes elavad muu liikmesriigi kui pädeva riigi territooriumil, kohaldatakse analoogia põhjal rakendusmääruse artiklit 17. Määruse artikli 69 lõike 1 alusel hüvitist saavate töötu pereliikmete registreerimisel tuleb esitada õiend, millele on osutatud rakendusmääruse artikli 26 lõikes 1. See õiend kehtib aja vältel, mille eest võidakse määrata hüvitist määruse artikli 69 lõike 1 alusel.







Määruse artikli 26 rakendamine

Artikkel 28

Mitterahaline hüvitis pensionitaotlejatele ja nende pereliikmetele

1. Selleks et saada määruse artikli 26 lõike 1 alusel mitterahalist hüvitist oma elukohaliikmesriigi territooriumil, tuleb taotlejal koos oma pereliikmetega registreerida end elukohajärgses asutuses, esitades õiendi selle kohta, et tal on teise liikmesriigi õigusaktide alusel õigus saada kõnealust hüvitist endale ja oma pereliikmetele. Selle õiendi annab selle teise liikmesriigi asutus, kes vastutab mitterahaliste hüvitiste eest.

2. Elukohajärgne asutus teatab selle õiendi andnud asutusele igast lõike 1 kohasest registreeringust.







Määruse artiklite 28 ja 28a rakendamine

Artikkel 29

Mitterahaline hüvitis pensionäridele ja nende pereliikmetele, kes ei ela selle liikmesriigi territooriumil, kelle õigusaktide alusel nad saavad pensioni ja kelle õigusaktide alusel neil on õigus saada hüvitist

1. Selleks et saada määruse artikli 28 lõike 1 ja artikli 28a alusel mitterahalist hüvitist oma elukohaliikmesriigi territooriumil, tuleb pensionäril koos oma pereliikmetega ►M2 samas liikmesriigis elavate ◄ registreerida end elukohajärgses asutuses, esitades õiendi selle kohta, et tal on õigus saada kõnealust hüvitist endale ja oma pereliikmetele vastavalt nendele õigusaktidele või ühe liikmesriigi õigusaktidele, mille alusel tuleb talle maksta pensioni.

2. Selle õiendi annab pensionäri taotluse korral asutus või üks asutustest, kes vastutavad pensioni maksmise eest, või vajaduse korral asutus, kes on volitatud määrama mitterahalise hüvitise saamise õigusi, niipea kui kõnealune pensionär on täitnud tingimused sellise hüvitise saamise õiguse omandamiseks. Kui pensionär kõnealust õiendit ei esita, saab elukohajärgne asutus selle asutuselt või ühelt asutustest, kes vastutavad pensioni maksmise eest, või vajaduse korral asutuselt, kes on volitatud sellist õiendit andma. Selle õiendi saamist oodates võib elukohajärgne asutus aktsepteeritud dokumentide põhjal registreerida pensionäri ja tema pereliikmed ►M2 samas liikmesriigis elavad ◄ ajutiselt. Registreerimine on mitterahalise hüvitise maksmise eest vastutavale asutusele siduv vaid juhul, kui see asutus on andnud lõikes 1 ettenähtud õiendi.

3. Elukohajärgne asutus teatab asutusele, mis on välja andnud lõikes 2 ettenähtud õiendi, igast nimetatud lõike kohasest registreeringust.

4. Mitterahalise hüvitise taotlemise korral tuleb elukohajärgsele asutusele viimast väljamakset kajastava kviitungi või rahakaardi lõigendi abil tõestada, et pensionäril on jätkuvalt õigus saada pensioni.

5. Pensionär või tema pereliikmed ►M2 samas liikmesriigis elavad ◄ teatab/teatavad elukohajärgsele asutusele igast õigusest saada mitterahalist hüvitist, eelkõige igast pensioni peatamisest või tühistamisest ning igast elukohamuutusest. Pensioni eest vastutavad asutused teatavad pensionäri elukoha järgsele asutusele samuti igast sellisest muutusest.

6. Halduskomisjon määrab vajalikus ulatuses kindlaks korra, mille alusel määratakse kindlaks asutus, kes määruse artikli 28 lõike 2 punktis b osutatud juhul kannab mitterahalise hüvitise kulud.







Määruse artikli 29 rakendamine

Artikkel 30 (14)

Mitterahaline hüvitis pereliikmetele, kes elavad ►M2 väljaspool pädevat liikmesriiki ◄ muus liikmesriigis kui see riik, kus elab pensionär

1. Selleks et saada oma elukohariigis määruse artikli 29 lõike 1 alusel mitterahalist hüvitist, tuleb pereliikmetel registreerida end elukohajärgses asutuses, esitades dokumendid vastavalt õigusaktidele, mida see asutus kohaldab sellise hüvitise määramiseks pensionäri pereliikmetele, ning õiendi selle kohta, et pensionäril on õigus saada endale ja oma pereliikmetele mitterahalist hüvitist. ►M2 See õiend, mille annab pensioni maksmise eest vastutav asutus või üks kõnealustest asutustest, või vajaduse korral asutus, kes on volitatud otsustama mitterahaliste hüvitiste saamise õiguse üle, kehtib seni, kuni pereliikmete elukohajärgsele asutusele ei ole teatatud selle tühistamisest. ◄ ►M2 Kui pereliikmed ei esita õiendit, võtab elukohajärgne asutus selle saamiseks ühendust pensionide maksmise eest vastutava asutuse või vastutavate asutustega, või vajaduse korral selleks volitatud asutusega. ◄ Kui sellise õiendi on välja andnud Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia või Portugali asutus, kehtib see ainult ühe aasta alates väljaandmise kuupäevast ning seda tuleb igal aastal pikendada.

2. Pereliikmed esitavad mitterahalise hüvitise taotlemisel elukohajärgsele asutusele lõikes 1 osutatud õiendi, kui selle asutuse kohaldatavates õigusaktides on ette nähtud, et kõnealuse taotlu sega peavad kaasas olema tõendid pensioni saamise õiguse kohta.

▼M2

3. Lõikes 1 nimetatud õiendi väljastanud asutus teatab pereliikmete elukoha järgsele asutusele pensioni maksmise peatamisest või lõpetamisest. Pereliikmete elukoha järgne asutus võib igal ajal nõuda õiendi väljastanud asutuselt mis tahes teavet seoses õigusega saada mitterahalist hüvitist.

▼B

4. Pereliikmed teatavad oma elukoha järgsele asutusele igast olukorra muutusest, mis võib tõenäoliselt muuta nende õigust saada mitterahalist hüvitist, eelkõige igast elukohamuutusest.

▼M2

5. Elukohajärgne asutus teatab lõikes 1 nimetatud õiendi väljastanud asutusele igast kõnealuse lõike kohasest registreerimisest.

▼B







Määruse artikli 31 rakendamine

▼M10

Artikkel 31

Mitterahalised hüvitised teises liikmesriigis kui nende elukohariik viibivatele pensionäridele ja nende pereliikmetele.

1. Selleks et saada mitterahalisi hüvitisi määruse artikli 31 alusel, tuleb pensionäril esitada tervishoiuteenuse osutajale elukohamaa asutuse poolt väljastatud dokument, mis tõendab, et tal on õigus saada mitterahalisi hüvitisi. Nimetatud dokument koostatakse vastavalt artiklile 2. Kui kõnealune isik ei ole võimeline seda dokumenti esitama, siis kontakteerub ta asukohamaa asutusega, kes taotleb elukohamaa asutuselt õiendit, mis tõendaks, et kõnealusel isikul on õigus saada mitterahalisi hüvitisi.

Pädeva asutuse poolt väljastatud dokument, mis annab õiguse hüvitiste saamiseks vastavalt määruse artiklile 31, on igal üksikjuhul tervishoiuteenuse osutajale riiklikuks tõendiks nende isikute õiguste kohta, kes on asukohamaa asutuse poolt kindlustatud.

2. Rakendusmääruse artikli 17 lõiget 9 kohaldatakse analoogia alusel.

3. Määruse artikliga 31 hõlmatud pereliikmetele mitterahalise hüvitise määramisel kohaldatakse analoogia põhjal lõikeid 1 ja 2. Kui nimetatud pereliikmed elavad teise liikmesriigi territooriumil kui pensionär, siis väljastab lõikes 1 viidatud dokumendi nende elukohamaa asutus.

▼B







Määruse artikli 35 lõike 1 rakendamine

Artikkel 32

Asutus, kelle poole võivad pöörduda kaevanduste ja samalaadsete ettevõtete töötajad ja nende pereliikmed, kes viibivad või elavad muus liikmesriigis kui pädev riik

1. Määruse artikli 35 lõikes 1 osutatud juhtudel ja kui viibimis- või elukohariigis on terasetöölistele haigus- või rasedus- ja sünnituskindlustusskeemi alusel ettenähtud hüvitis samaväärne kaevanduste ja samalaadsete ettevõtete töötajate eriskeemi alusel antava hüvitisega, võivad viimasena nimetatud töötajad ja nende pereliikmed pöörduda oma viibimis- või elukohariigi territooriumil asuva lähima asutuse poole, mis on nimetatud rakendusmääruse lisas 3, isegi kui see on terasetööliste skeemi kohaldav asutus, ning see asutus annab neile seejärel sellist hüvitist.

2. Kui kaevanduste ja samalaadsete ettevõtete töötajate eriskeemi alusel ettenähtud hüvitis on soodsam, jääb selliste töötajate ja nende pereliikmete valida, kas nad pöörduvad selle skeemi kohaldamise eest vastutava asutuse poole või oma viibimis- või elukohariigi territooriumil asuva lähima asutuse poole, kes kohaldab terasetööliste skeemi. Viimasena nimetatud juhul juhib kõnealune asutus asjaomase isiku tähelepanu sellele, et pöördudes eespool mainitud eriskeemi kohaldamise eest vastutava asutuse poole, saaks ta hüvitist soodsamalt; lisaks sellele peab kõnealune asutus teatama asjaomastele isikule sellise asutuse nime ja aadressi.







Määruse artikli 35 lõike 2 rakendamine

▼M12 —————

▼B







Määruse artikli 35 lõike 4 rakendamine

Artikkel 33

Selle perioodi arvestamine, mille eest teise liikmesriigi asutus on juba hüvitist andnud

Määruse artikli 35 lõike 4 rakendamisel võib liikmesriigi asutus, kelle poole pöördutakse hüvitise saamiseks, taotleda teise liikmesriigi asutuselt teavet aja kohta, mille jooksul viimasena nimetatud asutus on sama haigusjuhu või raseduse ja sünnituse tõttu hüvitist juba andnud.







Teises liikmesriigis viibimise ajal tekkinud kulude tagasimaksmine liikmesriigi pädeva asutuse poolt

Artikkel 34 (12)

1. Kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja viibimise ajal muus liikmesriigis kui pädev riik ei ole võimalik täita rakendusmääruse artikli 20 lõigetes 1 ja 4 ning artiklites 21, 23 ja 31 ettenähtud formaalsusi, maksab pädev asutus selle isiku taotlusel tema kulud vastavalt määradele, mida kohaldab viibimiskohajärgne asutus.

2. Pädeva asutuse taotluse korral annab viibimiskohajärgne asutus pädevale asutusele teavet selliste määrade kohta.

Kui viibimiskohajärgne asutus ja pädev asutus on sõlminud kokkuleppe, mis näeb ette, et antud hüvitisi kas ei maksta üldse tagasi või makstakse tagasi ühekordse maksena määruse artikli 22 lõike 1 punkti a alapunkti i või artikli 31 alusel, nõutakse viibimiskohajärgselt asutuselt lisaks sellele veel kõnealusele isikule vastavalt lõikele 1 makstava summa ülekandmist pädevale asutusele.

3. Kui tegemist on suurte kuludega, võib pädev asutus maksta kõnealusele isikule asjakohast avanssi niipea, kui see isik on kõnealusele asutusele esitanud tagasimaksmistaotluse.

4. Olenemata lõigetest 1, 2 ja 3 võib pädev asutus kantud kulud maksta tagasi vastavalt tema enda kohaldatavatele määradele, tingimusel et on võimalik maksta nende määrade järgi, et makstavad kulud ei ületa halduskomisjoni määratud taset ning et töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja või pensionär nõustub selle sätte kohaldamisega. Tagasimakstav summa ei tohi mingil juhul ületada tegelikult kantud kulude summat.

▼M7

5. Kui elukohariigi õigusaktides ei ole tagasimakse määrasid ette nähtud, võib pädev asutus maksta vastavalt oma määradele, ilma et oleks vaja asjaomase isiku nõusolekut. Ühelgi juhul ei tohi tagasimakse ületada tegelikult tehtud kulutusi.

▼B







3.

PEATÜKK

INVALIIDSUS, VANADUS JA TOITJAKAOTUS (PENSIONID)







Hüvitise saamise taotluste esitamine ja läbivaatamine

Artikkel 35 (11)

Invaliidsushüvitise taotlemine, kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes on kehtinud üksnes määruse IV lisa A osas nimetatud õigusaktid, samuti määruse artikli 40 lõikes 2 osutatud juhul

1. Selleks et saada hüvitist määruse artiklite 37, 38 ja 39 alusel, sealhulgas määruse artikli 40 lõikes 2, artikli 41 lõikes 1 ja artikli 42 lõikes 2 osutatud juhtudel, esitab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja taotluse kas selle liikmesriigi asutusele, kelle õigusaktid on tema suhtes kehtinud ajal, mil tekkis töövõimetus ja sellele järgnes invaliidsus või süvenes selline invaliidsus, või oma elukohajärgsele asutusele, kes seejärel esitab selle taotluse esimesena nimetatud asutusele, märkides taotluse esitamise kuupäeva; seda kuupäeva käsitletakse esimesena nimetatud asutusele taotluse esitamise kuupäevana. Kui on määratud haigushüvitis, tuleb pensionitaotluse esitamise kuupäevana vajaduse korral siiski käsitleda sellise rahalise hüvitise lakkamise kuupäeva.

2. Määruse artikli 41 lõike 1 punktis b osutatud juhul teatab asutus, kes on töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja viimasena kindlustanud, vastavalt oma kohaldatavatele õigusaktidele ettenähtud hüvitise summa ja jõustumiskuupäeva hüvitise maksmise eest algselt vastutavale asutusele. Jõustuvalt sellest kuupäevast tühistatakse enne invaliidsuse süvenemist maksta tulnud hüvitis või vähendatakse seda summani, mis ei ületa määruse artikli 41 lõike 1 punktis c osutatud lisasummat.

3. Määruse artikli 41 lõike 1 punktis d osutatud juhul lõiget 2 ei kohaldata. Sel juhul pöördub asutus, kes on taotleja viimasena kindlustanud, Madalmaade asutuse poole, et teha kindlaks summa, mida see asutus peab maksma.

Artikkel 36

Vanadushüvitise ja toitjakaotushüvitise (välja arvatud orvuhüvitis) ning invaliidsushüvitise taotlused juhtudel, millele ei ole osutatud rakendusmääruse artiklis 35

1. Selleks et saada hüvitist määruse artiklite 40–51 alusel, välja arvatud rakendusmääruse artiklis 35 osutatud juhul, esitab asjaomane isik elukohajärgsele asutusele taotluse vastavalt selle asutuse kohaldatavates õigusaktides ettenähtud korrale. Kui need õigusaktid ei ole töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes kehtinud, edastab elukohajärgne asutus taotluse selle liikmesriigi asutusele, kelle õigusaktid kehtisid selle töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes viimasena, märkides taotluse esitamise kuupäeva. Seda kuupäeva käsitletakse viimasena nimetatud asutusele taotluse esitamise kuupäevana.

2. Kui taotleja elab sellise liikmesriigi territooriumil, kelle õigusaktid ei ole töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes kehtinud, võib ta esitada taotluse selle liikmesriigi asutusele, kelle õigusaktid kehtisid selle töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes viimasena.

3. Kui taotleja elab muu kui liikmesriigi territooriumil, esitab ta taotluse selle liikmesriigi pädevale asutusele, kelle õigusaktid kehtisid selle töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes viimasena.

Kui taotleja esitab taotluse selle liikmesriigi asutusele, kelle kodanik ta on, edastab see asutus sellise taotluse pädevale asutusele.

4. Ühe liikmesriigi asutusele saadetud hüvitise saamise taotlus hõlmab automaatselt hüvitisi, mis on määratud samal ajal kõikide kõnealuste liikmesriikide õigusaktide alusel ja mille tingimustele taotleja vastab, välja arvatud juhul, kui taotleja palub määruse artikli 44 lõike 2 alusel edasi lükata sellise vanadushüvitise, mida tal oleks õigus saada ühe või mitme liikmesriigi õigusaktide alusel.

Artikkel 37

Dokumendid ja teave, mis tuleb lisada rakendusmääruse artiklis 36 osutatud hüvitise saamise taotlusele

Rakendusmääruse artiklis 36 osutatud taotluste esitamise suhtes kehtivad järgmised reeglid:

a) taotlusele tuleb lisada nõutavad tõendusdokumendid ning taotlus tuleb koostada vormis, mis on ette nähtud: i) artikli 36 lõikes 1 osutatud juhtudel selle liikmesriigi õigusaktidega, mille territooriumil taotleja elab; ii) artikli 36 lõigetes 2 ja 3 osutatud juhtudel selle liikmesriigi õigusaktidega, mis kehtisid töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes viimasena;

b) taotleja esitatud teabe õigsus peab olema tõestatud dokumentidega, mis lisatakse taotluse vormile, või taotleja elukohaliikmesriigi pädevate organite poolt;

c) taotleja peab märkima võimalikult ulatuslikult kas asutuse või asutused, kes korraldavad invaliidsus-, vanadus- või toitjakaotuskindlustust (pensione) liikmesriigis, kus töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja on kindlustatud, või kui tegemist on töötajaga, selle tööandja või need tööandjad, kelle teenistuses ta on mis tahes liikmesriigi territooriumil töötanud, esitades selleks kõik töötõendid, mis võivad olla tema valduses;

d) kui taotleja palub määruse artikli 44 lõike 2 alusel edasi lükata sellise vanadushüvitise, mida tal oleks õigus saada ühe või mitme liikmesriigi õigusaktide alusel, peab ta nimetama õigusaktid, mille alusel ta hüvitist taotleb.

Artikkel 38

Hüvitise summa kindlaksmääramisel arvestatavate pereliikmete õiendid

1. Selleks et saada hüvitist määruse artikli 39 lõike 4 või artikli 47 lõike 3 alusel, esitab taotleja õiendi oma pereliikmete, välja arvatud laste kohta, kes elavad muu liikmesriigi territooriumil kui see, kus on hüvitise andmise eest vastutav asutus.

Selle õiendi annab pereliikmete elukoha järgne ravikindlustusasutus või muu asutus, mille määrab nende elukohaliikmesriigi pädev võimuorgan. Rakendusmääruse artikli 25 lõike 2 teist ja kolmandat lõiku kohaldatakse analoogia põhjal.

Hüvitise andmise eest vastutav asutus võib nõuda, et taotleja esitaks esimeses lõigus ettenähtud õiendi asemel hiliseimad isikuandmeid sisaldavad dokumendid oma pereliikmete, välja arvatud laste kohta, kes elavad muu riigi territooriumil kui see, kus on kõnealune asutus.

2. Lõikes 1 osutatud juhul ja kui asjaomase asutuse kohaldatavates õigusaktides on nõutud, et pereliikmed peaksid elama pensionäriga ühes leibkonnas, tuleb nende pereliikmete puhul, kes ei vasta sellele tingimusele, tõestada dokumentidega, mis kinnitavad taotleja sissetuleku ühe osa korrapärast ülekandmist, et nad siiski sõltuvad põhiliselt taotlejast.

Artikkel 39 (11)

Invaliidsushüvitise taotluste läbivaatamine juhul, kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes on kehtinud üksnes määruse IV lisa A osas nimetatud õigusaktid

1. Kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja on esitanud taotluse invaliidsushüvitise saamiseks ning asjaomane asutus teeb kindlaks, et kohaldatakse määruse artikli 37 lõiget 1, saab see asutus vajaduse korral asutuselt, kes on kõnealuse isiku viimati kindlustanud, õiendi kindlustusperioodide kohta, mis sellel isikul on täitunud viimasena nimetatud asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel.

2. Kui on vaja arvesse võtta mõne muu liikmesriigi õigusaktide alusel varem täitunud kindlustusperioode, et täita tingimused, mis on sätestatud pädeva riigi õigusaktides, kohaldatakse analoogia põhjal lõiget 1.

3. Määruse artikli 39 lõikes 3 osutatud juhul edastab taotleja juhtumi läbi vaadanud asutus selle isiku toimiku asutusele, kes on kõnealuse isiku viimati kindlustanud.

4. Lõigetes 1, 2 ja 3 osutatud taotluste läbivaatamise suhtes ei kohaldata rakendusmääruse artikleid 41–50.

Artikkel 40

Invaliidsusgrupi määramine

Invaliidsusgrupi määramisel võtab liikmesriigi asutus arvesse teiste liikmesriikide asutustelt saadud dokumente ja meditsiinilisi arvamusi ning halduslikku laadi teavet. Igal asutusel säilib siiski õigus korraldada enda valitud arsti poolt taotleja läbivaatus, välja arvatud juhud, kui kohaldatakse määruse artikli 40 lõiget 4.







Invaliidsushüvitise, vanadushüvitise ja toitjakaotushüvitise taotluste läbivaatamine rakendusmääruse artiklis 36 osutatud juhtudel

Artikkel 41

Läbivaatavate asutuste määramine

1. Hüvitise saamise taotlused vaatab läbi asutus, kellele taotlused on vastavalt artiklile 36 saadetud või edastatud. Seda asutust nimetatakse edaspidi “läbivaatavaks asutuseks”.

2. Läbivaatav asutus teatab hüvitise saamise taotlustest viivitamata kõikidele asjaomastele asutustele, kasutades ettenähtud erivormi, nii et kõik need asutused saavad taotlused samal ajal ja viivitamata läbi vaadata.

Artikkel 42

Hüvitise saamise taotluste läbivaatamisel kasutatavad vormid

1. Hüvitise saamise taotluste läbivaatamisel kasutab läbivaatav asutus vormi, mis sisaldab eelkõige avalduse ja kokkuvõtte kindlustus- või elamisperioodide kohta, mis töötajal või füüsilisest isikust ettevõtjal on täitunud kõikide asjaomaste liikmesriikide õigusaktide alusel.

2. Teise liikmesriigi asutusele edastatuna asendavad need vormid taotluse lisadokumente.

Artikkel 43

Kord, mida asjaomane asutus järgib taotluse läbivaatamisel

1. Läbivaatav asutus kannab rakendusmääruse artikli 42 lõikes 1 ettenähtud vormile need kindlustus- või elamisperioodid, mis on täitunud selle asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel, ning edastab selle vormi koopia asutustele, kes korraldavad invaliidsus-, vanadus- või toitjakaotuskindlustust (pensione) kõikides liikmesriikides, kus töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja on olnud kindlustatud, vajaduse korral lisades sellele taotleja esitatud töötõendid.

2. Kui asjaga on seotud ainult üks muu asutus, täidab see asutus kõnealuse vormi, näidates:

a) kindlustus- või elamisperioodid, mis on täitunud selle asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel;

b) hüvitise summa, mida taotleja võib taotleda üksnes nende kindlustus- või elamisperioodide suhtes;

c) hüvitise teoreetilise ja tegeliku summa, mis on arvutatud vastavalt määruse artikli 46 lõikele 2.

Selliselt täidetud vorm tagastatakse läbivaatavale asutusele.

Kui õigus saada hüvitist on omandatud, arvestades üksnes neid kindlustus- või elamisperioode, mis on täitunud teise liikmesriigi asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel, ja kui nendele perioodidele vastava hüvitise summa on võimalik viivitamata kindlaks määrata, kuna punktis c osutatud arvutused võtaksid märkimisväärselt kauem aega, tagastatakse see vorm läbivaatavale asutusele koos teabega, millele on osutatud punktides a ja b; punktis c osutatud teave edastatakse läbivaatavale asutusele niipea kui võimalik.

3. Kui asjaga on seotud mitu teist asutust, täidab iga selline asutus kõnealuse vormi, märkides kindlustus- või elamisperioodid, mis on täitunud selle asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel, ning tagastab selle vormi läbivaatavale asutusele.

Kui õigus saada hüvitist on omandatud, arvestades üksnes neid kindlustus- või elamisperioode, mis on täitunud ühe või mitme sellise asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel, ja kui nendele perioodidele vastava hüvitise summa on võimalik viivitamata kindlaks määrata, teatatakse see summa ja need kindlustus- või elamisperioodid samal ajal läbivaatavale asutusele; kui kõnealuse summa kindlaksmääramine viibib, teatatakse see summa läbivaatavale asutusele niipea kui võimalik.

Olles saanud kõik vormid teabega kindlustus- või elamisperioodide kohta ning vajaduse korral summade kohta, mida tuleb maksta vastavalt ühe või mitme asjaomase liikmesriigi õigusaktidele, edastab läbivaatav asutus selliselt täidetud vormide koopiad igale asjaomasele asutusele, kes teeb selle põhjal kindlaks hüvitise teoreetilise ja tegeliku summa arvutatuna vastavalt määruse artikli 46 lõikele 2 ning tagastab kõnealuse vormi läbivaatavale asutusele.

4. Niipea kui läbivaatav asutus, olles saanud lõikes 2 või 3 osutatud teabe, teeb kindlaks, et tuleks kohaldada määruse artikli 40 lõiget 2 või artikli 48 lõiget 2 või 3, teatab ta sellest teistele asjaomastele asutustele.

5. Rakendusmääruse artikli 37 punktis d osutatud juhul kannavad nende liikmesriikide asutused, kelle õigusaktid on taotleja suhtes kehtinud ja kelle poole taotleja on pöördunud hüvitise edasilükkamiseks, rakendusmääruse artikli 42 lõikes 1 ettenähtud vormile üksnes need kindlustus- või elamisperioodid, mis taotlejal on täitunud nende kohaldatavate õigusaktide alusel.

Artikkel 44

Invaliidsusgrupiga seotud otsust tegema volitatud asutus

1. Arvestades lõikeid 2 ja 3 volitatakse üksnes läbivaatav asutus tegema määruse artikli 40 lõikes 4 osutatud otsust taotleja invaliidsusgrupi kohta. Läbivaatav asutus teeb selle otsuse niipea, kui tal on võimalik kindlaks määrata, kas on täidetud selle asutuse kohaldatavates õigusaktides ettenähtud tingimused kõnealuse õiguse saamiseks, võttes vajaduse korral arvesse määruse artiklit 45.

2. Kui läbivaatava asutuse kohaldatavates õigusaktides ettenähtud tingimused selle õiguse saamiseks, välja arvatud invaliidsusgrupiga seotud tingimused, ei ole määruse artiklit 45 arvestades täidetud, teatab kõnealune asutus sellest viivitamata invaliidsuse suhtes pädevale asutusele teises liikmesriigis, kelle õigusaktid kehtisid kõnealuse töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes viimasena. Kui selle asutuse kohaldatavates õigusaktides ettenähtud tingimused selle õiguse saamiseks on täidetud, on see asutus volitatud tegema otsuse taotleja invaliidsusgrupi kohta; see asutus teatab kõnealusest otsusest viivitamata teistele asjaomastele asutustele.

3. Vajaduse korral võidakse kõnealune küsimus suunata samadel tingimustel tagasi invaliidsuse suhtes pädevale asutusele teises liikmesriigis, kelle õigusaktid on kõnealuse töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes esimesena kehtinud.

Artikkel 45

Hüvitise ajutine maksmine ja hüvitise ettemaksmine

1. Kui läbivaatav asutus teeb kindlaks, et taotlejal on teiste liikmesriikide õigusaktide alusel täitunud kindlustus- või elamisperioodidele tuginemata õigus saada hüvitist selle asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel, maksab läbivaatav asutus viivitamata sellist hüvitist ajutiselt.

2. Kui taotlejal ei ole lõike 1 alusel õigust saada hüvitist, kuid läbivaatavale asutusele vastavalt rakendusmääruse artikli 43 lõikele 2 või 3 antud teabe põhjal selgub, et õigus saada hüvitist omandatakse teise liikmesriigi õigusaktide alusel, võttes arvesse üksnes nende õigusaktide alusel täitunud kindlustus- või elamisperioode, maksab kõnealuseid õigusakte kohaldav asutus viivitamata sellist hüvitist ajutiselt niipea, kui läbivaatav asutus on talle sellisest kohustusest teatanud.

3. Kui õigus saada hüvitist omandatakse lõikes 2 osutatud juhul mitme liikmesriigi õigusaktide alusel, võttes arvesse iga sellise riigi õigusaktide alusel täitunud kindlustus- või elamisperioode, vastutab ajutise hüvitise maksmise eest asutus, kes on läbivaatavale asutusele selle õiguse olemasolust esimesena teatanud; läbivaatava asutuse ülesanne on teatada sellest teistele asjaomastele asutustele.

4. Asutus, kes on kohustatud lõike 1, 2 või 3 alusel hüvitist maksma, teatab sellest viivitamata taotlejale, juhtides selgesõnaliselt tema tähelepanu võetud meetme ajutisele laadile ja faktile, et see ei kuulu edasikaebamisele.

5. Kui taotlejale ei tule maksta ajutiselt hüvitist lõike 1, 2 ega 3 alusel, kuid saadud teabe põhjal selgub, et see õigus omandatakse määruse artikli 46 lõike 2 alusel, teeb läbivaatav asutus talle asjakohase korvatava ettemakse, mille summa on võimalikult lähedane summale, mis talle tõenäoliselt määratakse määruse artikli 46 lõike 2 alusel.

6. Kaks liikmesriiki või nende liikmesriikide pädevad võimuorganid võivad omavahel kokku leppida, et üksnes nende liikmesriikide asutustega seotud juhtumite korral kohaldatakse ajutiselt hüvitise maksmise muid viise. Kõikidest selles küsimuses sõlmitud kokkulepetest teatatakse halduskomisjonile.

Artikkel 46 (11)

Vabatahtliku kindlustuse või kohustusliku kindlustuse vabatahtliku jätkamise perioodide eest makstavad summad, mida ei tohi arvesse võtta rakendusmääruse artikli 15 lõike 1 punkti b alusel

Hüvitise teoreetilise ja tegeliku summa arvutamise suhtes vastavalt määruse artikli 46 lõike 2 punktidele a ja b kohaldatakse reegleid, mis on sätestatud rakendusmääruse artikli 15 lõike 1 punktides b, c ja d.

Vastavalt määruse artikli 46 lõikele 2 arvutatud summat, mis tuleb tegelikult maksta, suurendatakse summa võrra, mis vastab vabatahtliku kindlustuse või kohustusliku kindlustuse vabatahtliku jätkamise perioodidele, mida ei ole arvesse võetud rakendusmääruse artikli 15 lõike 1 punkti b alusel. See juurdekasv arvutatakse välja vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, mille alusel on täitunud vabatahtliku kindlustuse või kohustusliku kindlustuse vabatahtliku jätkamise perioodid.

Artikkel 47 (11)

Vabatahtliku kindlustuse või kohustusliku kindlustuse vabatahtliku jätkamise perioodide järgi makstavate summade arvutamine

Iga liikmesriigi asutus arvutab vastavalt enda kohaldatavatele õigusaktidele välja summa, mis vastab vabatahtliku kindlustuse või kohustusliku kindlustuse vabatahtliku jätkamise perioodidele, mille suhtes määruse artikli 46a lõike 3 punkti c alusel ei kehti teise liikmesriigi tühistavad, vähendavad ega peatavad õigus- ja haldusnormid.

Artikkel 48 (11)

Asutuste otsuste teatamine taotlejale

1. Iga asjaomase asutuse lõplik otsus teatatakse läbivaatavale asutusele. Igas sellises otsuses tuleb näidata asjakohastes õigusaktides ettenähtud edasikaebamisalused ja -tähtajad. Kui kõik need otsused on kätte saadud, edastab läbivaatav asutus need taotlejale tema oma keeles kokkuvõtliku teatena, millega liidetakse eespool osutatud otsused. Edasikaebamiseks võimaldatav aeg algab alles kuupäevast, mil taotleja on kõnealuse kokkuvõtliku teate kätte saanud.

2. Lõikes 1 ettenähtud kokkuvõtliku teate saatmisel taotlejale edastab läbivaatav asutus igale asjaomasele asutusele samal ajal selle avalduse koopia, lisades sellele teiste asutuste otsuste koopiad.

Artikkel 49 (11)

Hüvitise ümberarvutamine

1. Määruse artikli 43 lõigete 3 ja 4, artikli 49 lõigete 2 ja 3 ning artikli 51 lõike 2 rakendamisel kohaldatakse rakendusmääruse artiklit 45 mutatis mutandis

2. Hüvitise ümberarvutamise, tühistamise või peatamise korral teatab sellise otsuse teinud asutus sellest viivitamata asjaomasele isikule ja igale asutusele, mille suhtes kõnealusel isikul on nõudmisi, vajaduse korral läbivaatava asutuse häid teeneid kasutades. Otsuses tuleb märkida asjakohastes õigusaktides ettenähtud edasikaebamisalused ja -tähtajad. Edasikaebamiseks võimaldatav aeg algab alles kuupäevast, mil asjaomane isik on kõnealuse otsuse kätte saanud.

Artikkel 50

Meetmed hüvitise määramise kiirendamiseks

1.

i) Kui töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja suhtes, kes on ühe liikmesriigi kodanik, hakkavad kehtima teise liikmesriigi õigusaktid, edastab viimasena nimetatud liikmesriigi pensionide suhtes pädev asutus kõnealuse isiku registreerimise ajal, kasutades kõiki oma käsutuses olevaid vahendeid, organile, mille on määranud sama liikmesriigi pädev võimuorgan, kogu isikuteabe kõnealuse isiku kohta ning kõnealuse pädeva asutuse nime ja selle eraldatud kindlustusnumbri. ii) Lisaks sellele edastab alapunktis i osutatud pädev asutus alapunkti i alusel määratud organile võimalikult ulatuslikult muud teavet, mis võib hõlbustada ja kiirendada pensionide määramist. iii) Selline teave edastatakse halduskomisjoni kehtestatud tingimustel organile, mille on määranud asjaomase riigi pädev võimuorgan. iv) Alapunktide i, ii ja iii rakendamisel käsitletakse kodakondsuseta isikuid ja pagulasi selle liikmesriigi kodanikena, kelle õigusaktid on nende suhtes esimesena kehtinud. a)

b) Asjaomased asutused koostavad kõnealuse isiku või sel ajal teda kindlustava asutuse taotluse korral selle isiku kindlustusloo, mis algab hiljemalt üks aasta enne tema pensioniikka jõudmise kuupäeva.

2. Halduskomisjon näeb ette lõike 1 rakendamise viisid.







Ametlik kontroll ja arstlik läbivaatus

Artikkel 51

1. Kui isik, kes saab hüvitist, eelkõige:

a) invaliidsushüvitist;

b) vanadushüvitist, mis on määratud töövõimetuse korral;

c) vanadushüvitist, mis on määratud vanas eas töötutele;

d) vanadushüvitist, mis on määratud kutsealase või äritegevuse lakkamise korral;

e) toitjakaotushüvitist, mis on määratud invaliidsuse või töövõimetuse korral;

f) hüvitist, mis on määratud tingimusel, et hüvitise saaja vahendid ei ületa ettenähtud norme,

viibib või elab muu liikmesriigi territooriumil kui see, kus on hüvitise maksmise eest vastutav asutus, korraldab hüvitise saaja viibimis- või elukoha järgne asutus vastutava asutuse taotlusel ametliku kontrolli ja arstliku läbivaatuse vastavalt korrale, mis on ette nähtud selle viibimis- või elukohajärgse asutuse kohaldatavates õigusaktides. Hüvitise maksmise eest vastutaval asutusel säilib siiski õigus valida ise arst kõnealuse isiku läbivaatuseks.

2. Kui tehakse kindlaks, et lõikes 1 osutatud hüvitisesaaja on töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja või et tema vahendid hüvitise saamise ajal ületavad ettenähtud norme, saadab viibimis- või elukohajärgne asutus hüvitise maksmise eest vastutavale ja sellist kontrolli või läbivaatust taotlenud asutusele teadaande. Eelkõige märgitakse selles teadaandes ära kõnealuse isiku töö või füüsilisest isikust ettevõtja tegevusala laad, tema sissetuleku või vahendite summa viimase täiskvartali ajal, harilik sissetulek, mida saab samas valdkonnas töötav või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsev isik samal tasemel kui kõnealune isik ametis, kus ta töötas või tegutses enne invaliidistumist, kontrollaja vältel, mille määrab hüvitise maksmise eest vastutav asutus, ning vajaduse korral ekspertarsti arvamus kõnealuse isiku tervisliku seisundi kohta.

Artikkel 52

Kui kõnealune isik omandab pärast saadava hüvitise peatamist uuesti õiguse saada hüvitist, elades muu kui pädeva riigi territooriumil, vahetavad asjaomased asutused kogu asjakohase teabe, pidades silmas nimetatud hüvitise saamise jätkumist.







Hüvitise maksmine

Artikkel 53

Hüvitise maksmise viis

1. Kui liikmesriigis hüvitise maksmise eest vastutav asutus ei maksa saadavat hüvitist välja otse hüvitist saama õigustatud isikutele, kes elavad teise liikmesriigi territooriumil, maksab selle hüvitise maksmise eest vastutava asutuse taotlusel välja kõnealuse teise liikmesriigi kontaktasutus või kõnealuste hüvitisele õigust omavate isikute elukoha järgne asutus vastavalt korrale, mis on sätestatud määruse artiklites 54—58; kui hüvitise maksmise eest vastutav asutus maksab hüvitise välja otse hüvitist saama õigustatud isikutele, teatab ta sellest elukohajärgsele asutusele. Liikmesriikide asutuste kohaldatavad maksekorrad on loetletud lisas 6.

2. Kaks või enam kui kaks liikmesriiki või nende riikide pädevad võimuorganid võivad omavahel kokku leppida, et kui küsimus on seotud üksnes nende liikmesriikide pädevate asutustega, kohaldatakse muud hüvitiste maksmise korda. Kõikidest asjakohastest kokkulepetest teatatakse halduskomisjonile.

3. Hüvitiste maksmisega seotud kokkulepete sätted, mis kehtivad käesoleva määruse jõustumisele eelnenud päeval, jäävad kehtima, kui need kokkulepped on loetletud lisas 5.

Artikkel 54

Üksikasjaliku väljamakseskeemi teatavakstegemine väljamaksvale organile

Hüvitise maksmise eest vastutav asutus saadab hüvitisele õigust omava isiku elukohaliikmesriigi kontaktasutusele või hüvitisele õigust omava isiku elukoha järgsele asutusele (mõlemad edaspidi “väljamaksev asutus”) kahes eksemplaris üksikasjaliku kava sellele isikule tehtavate väljamaksete kohta; see kava peab jõudma väljamaksva asutuseni hiljemalt 20 päeva enne nende väljamaksete tegemiseks ettenähtud kuupäeva.

Artikkel 55

Makstavate summade kandmine väljamaksva organi kontole

1. Kümme päeva enne väljamaksete tegemiseks ettenähtud kuupäeva maksab hüvitise maksmise eest vastutav asutus oma asukohaliikmesriigi valuutas summa, mida on vaja väljamakseteks vastavalt rakendusmääruse artiklis 54 ettenähtud kavale. Maksed tehakse hüvitise maksmise eest vastutava asutuse asukohaliikmesriigi riigipanga või muu panga kaudu kontole, mis on avatud väljamaksva organi asukohaliikmesriigi riigipanga või muu panga nimel selle organi heaks. Selline makse vabastab kogu vastutusest. Hüvitise maksmise eest vastutav asutus saadab samal ajal väljamaksvale organile makseteate.

2. Pank, mille kontole makse on tehtud, krediteerib väljamaksvale organile selle makse vahetusväärtuse kõnealuse organi asukohaliikmesriigi valuutas.

3. Lõikes 1 osutatud pankade nimed ja registrisse kantud asukohad või tegevuskohad on loetletud lisas 7.

Artikkel 56

Hüvitisele õigust omavatele isikutele makstavate summade maksmine väljamaksva asutuse poolt

1. Rakendusmääruse artiklis 54 ettenähtud kavas määratud maksed maksab hüvitisele õigust omavatele isikutele välja väljamaksev asutus hüvitise maksmise eest vastutava asutuse nimel.

2. Niipea kui väljamaksev asutus või selle määratud muu asutus saab teada mis tahes asjaolust, mis õigustab hüvitise peatamist või tühistamist, peatab see asutus kogu maksmise. Kõnealune asutus talitab selliselt ka siis, kui hüvitisele õigust omav isik siirdub elama teise liikmesriigi territooriumile.

3. Väljamaksev asutus teatab hüvitise maksmise eest vastutavale asutusele iga maksmatajätmise põhjuse. Hüvitisele õigust omava isiku või tema abikaasa surma korral või lese taasabiellumise korral teatab väljamaksev asutus kõnealusele asutusele selle kuupäeva.

Artikkel 57

Tasaarveldused seoses rakendusmääruse artiklis 56 osutatud maksetega

1. Rakendusmääruse artiklis 56 osutatud maksete tasaarveldus tehakse iga makseperioodi lõpus, et määrata kindlaks hüvitisele õigust omavatele isikutele või nende ametlikele või volitatud esindajatele tegelikult väljamakstud summad ja väljamaksmata summad.

2. Hüvitise maksmise eest vastutava asutuse asukohaliikmesriigi valuutas numbrite ja sõnadega väljendatava kogusumma vastavus väljamaksva asutuse tehtud väljamaksetele tõendatakse ja kinnitatakse selle asutuse esindaja allkirjaga.

3. Väljamaksev asutus tagab, et kõik selliselt määratud väljamaksed on korrektselt tehtud.

4. Hüvitise maksmise eest vastutava asutuse makstud summa, mis väljendatakse selle asutuse asukohaliikmesriigi valuutas, ning väljamaksva asutuse vastutusel tehtud maksete sellessamas valuutas väljendatud väärtuse vahe debiteeritakse summadest, mida hüvitise maksmise eest vastutav asutus peab edaspidi sama nimetuse all välja maksma.

Artikkel 58

Hüvitiste maksmisel tekkinud kulude tagasisaamine

Väljamaksev asutus võib hüvitiste maksmisel tekkinud kulud, eelkõige posti- ja pangakulud hüvitisesaajalt tagasi saada selle asutuse kohaldatavates õigusaktides sätestatud tingimustel.

Artikkel 59

Hüvitisele õigust omava isiku elukoha muutusest teatamine

Kui ühe või mitme liikmesriigi õigusaktide alusel hüvitisele õigust omav isik siirdub elama ühe liikmesriigi territooriumilt teise liikmesriigi territooriumile, teatab ta sellest asutusele või asutustele, kes vastutavad sellise hüvitise maksmise eest, ja väljamaksvale asutusele.







4.

PEATÜKK

TÖÖÕNNETUSED JA KUTSEHAIGUSED







Määruse artiklite 52 ja 53 rakendamine

Artikkel 60

Mitterahaline hüvitis elamise korral muus liikmesriigis kui pädev riik

1. Selleks et saada mitterahalist hüvitist määruse artikli 52 punkti a alusel, esitab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja elukohajärgsele asutusele õiendi selle kohta, et tal on õigus saada sellist mitterahalist hüvitist. Selle õiendi, mis vajaduse korral põhineb tööandja antud teabel, annab välja pädev asutus. Kui see on pädeva riigi õigusaktides ette nähtud, esitab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja elukohajärgsele asutusele lisaks sellele veel pädeva asutuse tähiku tööõnnetusest või kutsehaigusest teatamise kohta. Kui kõnealune isik selliseid dokumente ei esita, saab elukohajärgne asutus need pädevalt asutuselt ja määrab talle kuni nende dokumentide saabumiseni mitterahalise hüvitise ravikindlustuse alusel, kui see isik vastab sellise hüvitise saamise tingimustele.

2. Kõnealune õiend jääb kehtima seni, kuni elukohajärgne asutus saab teate selle tühistamise kohta. Kui kõnealuse õiendi on välja andnud Prantsusmaa asutus, kehtib see siiski üksnes ühe aasta alates väljaandmise kuupäevast ning seda tuleb igal aastal pikendada.

3. Kui kõnealune isik on hooajatöötaja, kehtib lõikes 1 osutatud õiend kogu hooajatöö eeldatava aja vältel, välja arvatud juhul, kui pädev asutus teatab vahepeal elukohajärgsele asutusele selle tühistamisest.

4. Igal mitterahalise hüvitise taotlemise korral esitab asjaomane isik lisaks dokumendid, mida nõutakse hüvitise määramiseks vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, mille territooriumil see isik elab.

▼M14 —————

▼B

7. Kõnealune isik teatab elukohajärgsele asutusele igast oma olukorra muutusest, mis tõenäoliselt võib muuta tema õigust saada mitterahalist hüvitist, eelkõige igast kõnealuse isiku töötamise või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise lakkamisest või muutumisest või igast elu- või viibimiskoha muutusest. Kui kõnealuse isiku kindlustus või mitterahalise hüvitise saamise õigus lõpeb, teatab pädev asutus sellest samuti elukohajärgsele asutusele. Elukohajärgne asutus võib igal ajal taotleda pädevalt asutuselt teavet seoses kõnealuse isiku kindlustusega või tema õigusega saada mitterahalist hüvitist.

8. Piirialatöötajatele võidakse ravimeid, sidemeid, prille ja väikeabivahendeid anda ning laboratoorseid analüüse ja teste teha üksnes selle liikmesriigi territooriumil, kus need on välja kirjutatud, vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele.

9. Kaks või enam liikmesriiki või nende liikmesriikide pädevad võimuorganid võivad pärast halduskomisjoni arvamuse saamist kokku leppida muude rakendussätete suhtes.

Artikkel 61

Rahaline hüvitis, välja arvatud pensionid, elamise korral muus liikmesriigis kui pädev riik

1. Selleks et saada muud rahalist hüvitist kui pensioni määruse artikli 52 punkti b alusel, pöördub töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja kolme päeva jooksul alates oma töövõimetuse algusest elukohajärgse asutuse poole, esitades teate töö lakkamise kohta, või kui see on pädeva või elukohajärgse asutuse kohaldatavates õigusaktides ette nähtud, töövõimetustõendi, mille on välja andnud kõnealuse isiku raviarst.

2. Kui elukohariigi raviarstid ei anna välja töövõimetustõendeid, pöördub kõnealune isik otse elukohajärgse asutuse poole tähtaja jooksul, mis on määratud selle asutuse kohaldatavates õigusaktides.

See asutus korraldab viivitamata töövõimetuse arstliku kinnitamise ning lõikes 1 osutatud tõendi koostamise. Sellisesse tõendisse märgitakse töövõimetuse tõenäoline kestus ning tõend edastatakse viivitamata pädevale asutusele.

3. Kui lõiget 2 ei kohaldata, korraldab elukohajärgne asutus niipea kui võimalik, kuid igal juhul vähemalt kolme päeva jooksul alates päevast, mil kõnealune isik on selle asutuse poole pöördunud, tema arstliku läbivaatuse nii, nagu oleks sama asutus selle isiku kindlustanud. Eelkõige märgitakse läbivaatusarsti aruandesse töövõimetuse tõenäoline kestus ning elukohajärgne asutus edastab tõendi pädevale asutusele kolme päeva jooksul alates läbivaatuse kuupäevast.

4. Seejärel korraldab elukohajärgne asutus vajaliku ametliku kontrolli või arstliku läbivaatuse nii, nagu oleks sama asutus kõnealuse isiku kindlustanud. Niipea kui see asutus teeb kindlaks, et kõnealune isik võib jätkata tööd, teatab ta sellest kõnealusele isikule ja pädevale asutusele, märkides töövõimetuse lakkamise kuupäeva. Ilma et see piiraks lõike 6 kohaldamist, käsitletakse kõnealusele isikule esitatud teadet otsusena, mis on tehtud pädeva asutuse nimel.

5. Kõikidel juhtudel säilib pädeval asutusel õigus korraldada enda valitud arsti poolt kõnealuse isiku läbivaatus.

6. Kui pädev asutus otsustab rahalist hüvitist mitte anda, sest kõnealune isik ei ole täitnud formaalsusi, mis on ette nähtud elukohariigi õigusaktides, või teeb kindlaks, et kõnealune isik võib tööd jätkata, teatab see asutus kõnealusele isikule oma otsusest ning saadab samal ajal sellise otsuse koopia elukohajärgsele asutusele.

7. Kui kõnealune isik jätkab tööd, teatab ta sellest pädevale asutusele, kui selline teatamine on ette nähtud õigusaktides, mida see asutus kohaldab.

8. Pädev asutus maksab rahalise hüvitise välja asjakohasel viisil, eelkõige rahvusvahelise rahakaardiga, ning teatab sellest elukohajärgsele asutusele ja kõnealusele isikule. Kui rahalist hüvitist maksab elukohajärgne asutus pädeva asutuse nimel, teatab pädev asutus kõnealusele isikule tema õigused ning elukohajärgsele asutusele sellise rahalise hüvitise summa, väljamaksekuupäeva ja maksimumperioodi, mille vältel väljamakseid tuleb teha vastavalt pädeva liikmesriigi õigusaktidele.

9. Kaks või enam liikmesriiki või nende liikmesriikide pädevad võimuorganid võivad pärast halduskomisjoni arvamuse saamist kokku leppida muude rakendussätete suhtes.







Määruse artikli 55 rakendamine

▼M14

Artikkel 62

Mitterahalised hüvitised viibimise korral liikmesriigis, v.a pädevas riigis

1. Selleks et saada mitterahalisi hüvitisi vastavalt määruse artikli 55 lõike 1 punkti a alapunktile i, esitab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja ravi osutajale pädeva asutuse väljastatud dokumendi, mis tõendab, et tal on õigus saada mitterahalisi hüvitisi. Kõnesolev dokument koostatakse vastavalt artiklile 2. Kui asjaomane isik ei ole võimeline sellist dokumenti esitama, võtab ta ühendust viibimiskoha asutusega, kes küsib pädevalt asutuselt õiendi, mis tõendaks, et kõnealusel isikul on õigus saada mitterahalisi hüvitisi.

Pädeva asutuse poolt määruse artikli 55 lõike 1 punkti a alapunkti i alusel hüvitiste saamiseks väljastatud dokument kehtib igal asjaomasel üksikjuhul ravi osutaja jaoks samasuguse tõendina nagu viibimiskoha asutuse kindlustatud isikute õigusi kinnitav siseriiklik tõend.

2. Rakendusmääruse artikli 60 lõiget 9 kohaldatakse mutatis mutandis.

▼B

Artikkel 63

Mitterahaline hüvitis töötajatele või füüsilisest isikust ettevõtjatele, kes vahetavad elukohta või naasevad oma elukohariiki, ning töötajatele või füüsilisest isikust ettevõtjatele, kellel lubatakse siirduda teise liikmesriiki ravile

1. Selleks et saada määruse artikli 55 lõike 1 punkti b alapunkti i alusel mitterahalist hüvitist, esitab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja elukohajärgsele asutusele õiendi selle kohta, et tal on õigus jätkuvalt saada kõnealust hüvitist. Selles õiendis, mille annab välja pädev asutus, märgitakse vajaduse korral ära eelkõige sellise hüvitise jätkuva määramise maksimumperiood, mis on ette nähtud pädeva liikmesriigi õigusaktidega. See õiend võidakse asjaomase isiku taotluse korral välja anda pärast tema lahkumist, kui seda ei ole vääramatu jõu mõjul olnud võimalik varem koostada.

▼M14

2. Rakendusmääruse artikli 60 lõiget 9 kohaldatakse mutatis mutandis.

▼B

2. Määruse artikli 55 lõike 1 punkti c alapunktis i osutatud juhul kohaldatakse lõikeid 1 ja 2 mitterahalise hüvitise andmise suhtes analoogia põhjal.

Artikkel 64

Rahaline hüvitis, välja arvatud pensionid, elamise korral muus liikmesriigis kui pädev riik

Määruse artikli 55 lõike 1 punkti a alapunkti ii alusel antava rahalise hüvitise, välja arvatud pensionid, saamisel kohaldatakse analoogia põhjal rakendusmääruse artiklit 61. Ilma et see piiraks töövõimetustõendi esitamise kohustust, ei nõuta töötajalt või füüsilisest isikust ettevõtjalt, kes viibib liikmesriigi territooriumil ilma seal töötamata või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemata, siiski seda, et ta esitaks teate töö lakkamise kohta, millele on osutatud rakendusmääruse artikli 61 lõikes 1.







Määruse artiklite 52—56 rakendamine

Artikkel 65

Asutustevahelised teadaanded, läbivaatused ja teabevahetus muus liikmesriigis kui pädevas riigis juhtunud tööõnnetuste ja saadud kutsehaiguste puhul

1. Kui tööõnnetus juhtub või kutsehaigus d