1968L0414 — ET — 31.12.1998 — 002.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

►B NÕUKOGU DIREKTIIV, 20. detsember 1968, millega EMÜ liikmesriike kohustatakse säilitama toornafta ja/või naftatoodete miinimumvarusid (68/414/EMÜ) (EÜT L 308, 23.12.1968, p.14)

Muudetud:







(*) Käesolevat akti ei ole eesti keeles avaldatud.









▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV,

20. detsember 1968,

millega EMÜ liikmesriike kohustatakse säilitama toornafta ja/või naftatoodete miinimumvarusid

(68/414/EMÜ)







EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 103, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, ( 1 ) ning arvestades, et: ning arvestades, et: imporditud toornaftal ja naftatoodetel on järjest suurem tähtsus ühenduse varustamisel energiaga; isegi lühiajalised raskused, mille tõttu vähenevad selliste kolmandatest riikidest imporditud toodete tarned, võivad põhjustada tõsiseid häireid ühenduse majandustegevuses; sel juhul peab ühendus suutma vältida või vähemalt leevendada kõiki kahjustavaid mõjusid; tarneraskused võivad tekkida ootamatult ja seetõttu on oluline võtta viivitamatult vajalikke meetmeid võimaliku puudujäägi korvamiseks; selleks on vaja suurendada toornafta ja naftatoodete varustuskindlust liikmesriikides, luues ja säilitades tähtsaimate naftatoodete miinimumvarusid; siseriiklik tootmine aitab kaasa varustuskindluse tagamisele; ühenduse tootmisolud ja sellise toodangu suurem varustuskindlus õigustavad liikmesriikide võimalust võtta imporditud toodete varude säilitamise kohustus, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:







▼M2

Artikkel 1

1. Liikmesriigid peavad vastu võtma sellised õigus- ja haldusnormid, et arvestades artiklit 7 pidevalt säilitada Euroopa Ühenduses oma naftatoodete varusid artiklis 2 loetletud kategooriate kaupa tasemel, mis vastab vähemalt 90 päeva keskmisele sisetarbimisele eelmisel kalendriaastal, mida on nimetatud artiklis 4.

2. Selle osa sisetarbimisest, mis kaetakse vaadeldavas liikmesriigis endas toodetud naftaderivaatidega, võib kuni 25 % ulatuses nimetatud tarbimisest maha arvata. Mahaarvamisel saadud tulemuse siseriikliku jaotamise kohta teeb otsuse asjaomane liikmesriik.

▼M2 —————

▼B

Artikkel ►M2 2 ◄

Sisetarbimise arvutamisel võetakse arvesse järgmisi tootekategooriaid:

— autobensiin ja lennukikütus (bensiinipõhine lennukikütus ja reaktiivkütus);

— gaasiõli, diisliõli, petrool ja petroolipõhine reaktiivkütus;

— kütteõlid.

▼M2

Meresõidukite punkrivarusid sisetarbimise arvutamisel arvesse ei võeta.

Artikkel 3

1. Vastavalt artiklile 1 säilitatavad varud peavad tarneraskuste tekkides olema täielikult liikmesriikidele kättesaadavad. Liikmesriigid peavad tagama, et neil on sellises olukorras seaduslik õigus varude kasutamist kontrollida.

Muudel juhtudel peavad liikmesriigid tagama nende varude olemasolu ja kättesaadavuse; nad kehtestavad varude identifitseerimise ja kontrollimise ning nende üle arvestuse pidamise korra.

2. Liikmesriigid peavad tagama, et varude hoidmist reguleeriv kord on õiglane ja mittediskrimineeriv.

Artiklile 1 vastavast varude säilitamisest tulenevad kulud jagatakse läbipaistvas korras. Sellega seoses võivad liikmesriigid vastu võtta meetmeid vajaliku informatsiooni saamiseks artiklile 1 vastavast varude säilitamisest tulenevate kulude kohta ja selle edastamiseks huvitatud pooltele.

3. Lõigetes 1 ja 2 sätestatud nõuete täitmiseks võivad liikmesriigid otsustada, et varude hoidmise eest vastutab täielikult või osaliselt teatav varude hoidmisega tegelev organ või üksus.

Kaks või enam liikmesriiki võivad kasutada ühist varude hoidmisega tegelevat organit või üksust. Sel juhul vastutavad nad ühiselt käesolevast direktiivist tulenevate kohustuste täitmise eest.

▼M2

Artikkel 4

Liikmesriigid esitavad komisjonile vastavalt artiklitele 5 ja 6 koostatud statistilise kokkuvõtte iga kuu lõpus olemasolevatest varudest, milles on määratletud nendele varudele vastav keskmise tarbimisega päevade arv eelneval kalendriaastal. See kokkuvõte tuleb esitada hiljemalt aruandekuule järgneva teise kuu 25. kuupäevaks.

Liikmesriigi julgeolekuvarude hoidmise kohustus põhineb eelnenud kalendriaasta sisetarbimisel. Hiljemalt iga kalendriaasta 31. märtsiks peavad liikmesriigid oma julgeolekuvarude hoidmise kohustuse ümber arvutama ja tagama uute kohustuste täitmise niipea kui võimalik, kuid hiljemalt iga aasta 31. juuliks.

Statistilises kokkuvõttes esitatakse lennukipetrooli varud eraldi II kategoorias.

Artikkel 5

Vastavalt artiklile 1 hoitavaid varusid võib säilitada nii toornafta ja vahetoodete kui ka lõpptoodete kujul.

Artiklis 4 sätestatud statistilises kokkuvõttes arvestatakse valmistoodangut vastavalt selle tegelikule kaalule; toornaftat ja vahetooteid arvestatakse järgmiselt:

— kõik tootekategooriad vastavalt kogustele, mis on saadud asjaomase riigi naftatöötlusettevõtjatest eelmise kalendriaasta jooksul,

— asjaomase riigi naftatöötlusettevõtjate jooksva aasta tootmisprogrammide alusel või

— asjaomases riigis eelmisel kalendriaastal valmistatud säilitamisele kuuluvate toodete koguse ja samal aastal kasutatud toornafta koguse vahelise suhte alusel; eelnevat kohaldatakse kuni 40 % esimese ja teise kategooria (bensiin ja gaasiõlid) kogukohustuse ning kuni 50 % kolmanda kategooria (kütteõlid) kogukohustuse puhul.

Süsivesinike segu komponendid, mis on mõeldud artiklis 2 loetletud lõpptoodete valmistamiseks, võivad asendada tooteid, milleks need on mõeldud.

▼B

Artikkel 6

▼M2

1. Artiklis 1 sätestatud miinimumvarude taseme arvutamisel esitatakse statistilises kokkuvõttes ainult need kogused, mida hoitakse vastavalt artikli 3 lõikele 1.

2. Käesoleva direktiivi rakendamiseks võib valitsustevaheliste lepingute alusel luua ühes liikmesriigis varud teises liikmesriigis registrisse kantud ettevõtjate, organite või üksuste nimel. Iga liikmesriigi valitsus otsustab, kas ta hoiab osa oma varudest väljaspool riigi territooriumi.

Sel juhul ei tohi liikmesriik, kelle territooriumil varusid sellise lepingu alusel hoitakse, vastu seista nende üleviimiseleteise liikmesriiki, kelle nimel neid varusid kõnesoleva lepingu alusel hoitakse; ta peab neid varusid kontrollima kõnesolevas lepingus kehtestatud korras, kuid ei tohi neid esitada oma statistilises kokkuvõttes. Liikmesriik, kelle nimel need varud on, võib need lülitada oma statistilisse kokkuvõttesse.

Sel juhul esitab iga liikmesriik koos artiklis 4 ettenähtud statistilise kokkuvõttega komisjonile aruande tema territooriumil mõne teise liikmesriigi nimel hoitavate varude kohta ning tema nimel teistes liikmesriikides hoitavatevarude kohta. Mõlemal juhul tuleb aruandes esitada hoidlate asukoht ja/või varusid hoidvad äriühingud ning hoitavad tootekategooriad ja kogused või toornafta.

Esimeses lõigus nimetatud lepingute projektid tuleb saata komisjonile, kes võib teha oma märkused, teatades nendest asjaomastele valitsustele. Sõlmitud lepingutest teatatakse komisjonile, kes informeerib nendest teisi liikmesriike.

Lepingud peavad vastama järgmistele tingimustele:

— nad peavad hõlmama toornaftat ja kõiki käesoleva direktiiviga reguleeritavaid naftatooteid,

— neis tuleb sätestada varude hoidmise tingimused ja kord, et tagada kontroll varude üle ja nende kättesaadavus,

— neis tuleb määratleda ettenähtud varude kontrollimise ja identifitseerimise kord ning muu hulgas varude kontrollimise ja selleks tehtava koostöö meetodid,

— need sõlmitakse tavaliselt määramata ajaks,

— kui leping sisaldab ühepoolse lõpetamise sätet, tuleb selles kinnitada, et lõpetamine ei toimu tarnekriisi ajal ning et lõpetamise eel informeeritakse sellest alati komisjoni.

Kui selliste lepingute alusel loodud varud ei kuulu sellele ettevõtjale, organile või üksusele, kellele on pandud varude hoidmise kohustus, vaid neid varusid hoiab tema nimel mõni teine ettevõtja, organ või üksus, tuleb täita järgmised tingimused:

— ettevõtjal, organil või üksusel, kelle nimel varusid hoitakse, peab kogu lepingu kehtivusaja vältel olema lepingujärgne õigus saada need varud enda omandusse; asjaomased pooled lepivad kokku, kuidas määratakse sellisel omandamisel makstav hind,

— selline leping kehtib vähemalt 90 päeva,

— lepingus tuleb täpsustada hoidlate asukoht ja/või varusid teise ettevõtja, organi või üksuse nimel hoidvad ettevõtjad ning neis hoitavad tootekategooriad ja kogused või toornafta,

— varusid teise ettevõtja, organi või üksuse nimel hoidev ettevõtja, organ või üksus peab tagama, et ettevõtjal, organil või üksusel, kelle nimel varusid hoitakse, on võimalik kõnesolevaid varusid lepingu kehtivusajal alati kasutada,

— varusid teise ettevõtja, organi või üksuse nimel hoidev ettevõtja, organ või üksus peab alluma selle liikmesriigijurisdiktsioonile, kelle territooriumil varud paiknevad, kuivõrd see puudutab kõnesoleva liikmesriigi seaduslikku õigust kontrollida varude olemasolu.

▼B

3. Lõike 1 sätete kohaselt võivad varud sisaldada järgmist:

— lossimissadamates olevate naftatankerite pardal olevad varud pärast sadamaformaalsuste täitmist,

— lossimissadamates hoitavad varud,

— naftajuhtmete sisendi juures tsisternides hoitavad varud,

— rafineerimistehaste tsisternides hoitavad varud, välja arvatud juhtmetes ja rafineerimistehastes olevad varud,

— rafineerimistehaste ning impordi-, ladustamis- või hulgimüügifirmade varud,

— suurtarbijate ladudes hoitavad varud püsivarude säilitamise kohustust käsitlevate siseriikliku seaduse sätete kohaselt,

— riigi piirides toimuva transpordiga seotud praamidel ja rannasõidulaevadel hoitavad varud määral, mil pädevatel asutustel on neid varusid võimalik kontrollida, ja tingimusel, et neid varusid saab viivitamata kasutusele võtta.

▼M2

Selletõttu arvatakse statistilisest kokkuvõttest välja eelkõige järgmised varud: veel ammutamata kodumaine toornafta; meresõidukite punkrivarud; otsetransiidi teel veetavad varud, välja arvatud lõikes 2 nimetatud varud; torujuhtmetes, paakautodes, paakvagunites ja jaemüügipunktide hoidlates paiknevad varud ning väiketarbijate varud. Statistiline kokkuvõte ei hõlma ka relvajõudude varusid ja naftaettevõtete varusid relvajõudude vajadusteks.

▼M2

Artikkel 6a

Liikmesriigid võtavad vastu kõik varude kontrollimiseks ja järelevalveks vajalikud sätted ja rakendavad asjakohaseid meetmeid. Nad seavad sisse korra, mis võimaldab varusid kontrollida vastavalt käesoleva määruse sätetele.

Artikkel 6b

Liikmesriigid määravad kindlaks sanktsioonid, mida rakendatakse vastavalt käesolevale direktiivile vastuvõetud siseriiklike õigusnormide rikkumise korral ning võtavad kõik nende õigusnormide rakendamiseks vajalikud meetmed. Need sanktsioonid peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.

▼B

Artikkel 7

Kui ühenduse naftatarnimisel tekib raskusi, korraldab komisjon liikmesriigi taotlusel või omal algatusel liikmesriikidevahelise nõupidamise.

Välja arvatud eriti kiireloomulised juhud või väiksemate kohalike vajaduste rahuldamine, hoiduvad liikmesriigid enne eespool nimetatud nõupidamist oma varude kasutamisest määrani, mille puhul varud väheneksid kohustuslikust miinimumtasemest allapoole.

Liikmesriigid teatavad komisjonile kõikidest oma varude kasutamistest ja teevad niipea kui võimalik teatavaks järgmise:

— kuupäev, mil varude tase langes kohustuslikust miinimumtasemest allapoole,

— selliste kasutamiste põhjused,

— meetmed, mida vajaduse korral tuleb varude täiendamiseks võtta,

— võimaluse korral varude seisundi arengu hinnang seoses nende jäämisega kohustuslikust miinimumtasemest allapoole.

Artikkel 8

Käesoleva direktiiviga ettenähtud varud tuleb luua võimalikult kiiresti pärast direktiivist teatamist ja hiljemalt 1. jaanuaril 1971.

Liikmesriigid teatavad komisjonile selleks võetud meetmetest.

Artikkel 9

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.