1984L0005 — ET — 11.06.2005 — 003.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:

Muudetud:

▼B

NÕUKOGU TEINE DIREKTIIV,

30. detsember 1983,

mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

(84/5/EMÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut, ( 1 )

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, ( 2 )

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ( 3 )

ning arvestades, et:

direktiiviga 72/166/EMÜ, ( 4 ) muudetud direktiiviga 72/430/EMÜ, ( 5 ) ühtlustas nõukogu liikmesriikide õigusaktid, mis käsitlevad mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse rakendamist;

direktiivi 72/166/EMÜ artikli 3 kohaselt on iga liikmesriik kohustatud võtma kõik vajalikud meetmed tagamaks, et sõidukite kasutamisel, mille põhiasukoht on tema territooriumil, on tsiviilvastutus kaetud kindlustusega; kaetud vastutuse ulatus ja kindlustuskaitse tingimused tuleb kindlaks määrata kõnealuste meetmete põhjal;

eri liikmesriikide õigusaktides on siiski märkimisväärseid erinevusi kõnealuse kindlustuskaitse kohustuse ulatuses; need erinevused mõjutavad otseselt ühisturu loomist ja toimimist;

kindlustuskaitse kohustuse laiendamine on eelkõige põhjendatud ka varakahjuga kaasnevale vastutusele;

summad, mille puhul kindlustamine on kohustuslik, peavad igal juhul tagama kannatanutele piisava hüvitise, olenemata sellest, millises liikmesriigis õnnetus juhtub;

tuleb ette näha organ, kes tagaks, et kannatanu ei jääks hüvitisest ilma, kui õnnetuse põhjustanud sõiduk on kindlustamata või tundmatu; ilma et muudetaks liikmesriikides kohaldatavaid sätteid, mis käsitlevad kõnealuse organi makstava hüvitise esmajärgulist või teisejärgulist laadi ja regressi suhtes kohaldatavaid eeskirju, on oluline sätestada, et sellises õnnetuses kannatanu saaks kõigepealt pöörduda vahetult nimetatud organi poole; liikmesriikidele tuleks anda võimalus kohaldada kõnealuse organi poolt hüvitise maksmise suhtes teatavaid piirangutega erandeid ja sätestada, et tundmatu sõiduki poolt varakahju hüvitamine võib pettuseohu vältimiseks olla piiratud või välistatud;

kannatanute huvides on, et teatavate erandiklauslite mõju piirduks kindlustusandja ja õnnetuse põhjustanud isiku omavaheliste suhetega; varastatud või vägivaldselt omandatud sõidukite puhul võivad liikmesriigid kindlaks määrata, et hüvitist maksab eespool nimetatud organ;

kõnealuse organi finantskohustuste leevendamiseks võivad liikmesriigid sätestada teatava omavastutuse kohaldamise, kui organ maksab hüvitist kindlustamata sõidukite või olenevalt asjaoludest varastatud või vägivaldselt omandatud sõidukite poolt varale tekitatud kahjude eest;

kindlustatu, sõidukijuhi või muu õnnetuse eest vastutava isiku perekonnaliikmetele tuleks isikukahju eest pakkuda kaitset, mis on võrreldav kolmandatele isikutele pakutava kaitsega;

kindlustuse kontrollimise kaotamine oleneb sellest, kas vastuvõtva riigi liikluskindlustuse rahvuslik büroo tagab hüvitise kahjude eest, mille on tekitanud sõiduk, mille põhiasukoht on teises liikmesriigis; kõige mugavam moodus määratlemaks, kas sõiduki põhiasukoht on teatavas liikmesriigis, on selle riigi registreerimismärk asjaomasel sõidukil; seetõttu tuleks direktiivi 72/166/EMÜ artikli 1 lõike 4 esimest taanet vastavalt muuta;

pidades silmas lähteolukorda teatavates liikmesriikides seoses ühest küljest miinimumsumma ja teisest küljest eespool nimetatud organi poolt varakahjude puhul kohaldatava kindlustuskaitse ja omavastutusega, tuleks sätestada üleminekumeetmed, et kõnealustes liikmesriikides käesoleva direktiivi miinimumsummasid ja nimetatud organi poolt varakahjude eest makstavat hüvitist käsitlevaid sätteid järk-järgult kohaldada,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: