2013R1310 — ET — 20.12.2013 — 000.002

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu





Parandatud:









▼B

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1310/2013,

17 detsembrist 2013,

millega kehtestatakse teatavad üleminekusätted Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antava maaelu arengu toetuse kohta ja muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1305/2013 vahendite ja nende jaotamise osas 2014. aastal ning nõukogu määrust (EÜ) nr 73/2009, samuti Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EL) nr 1307/2013, (EL) nr 1306/2013 ja (EL) nr 1308/2013 seoses nende kohaldamisega 2014. aastal







I

PEATÜKK

ÜLEMINEKUSÄTTED MAAELU ARENGU TOETUSE KOHTA

Artikkel 1

Määruse (EÜ) nr 1698/2005 kohased juriidilised kohustused 2014. aastal

1. Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 88 kohaldamist, võivad liikmesriigid 2014. aastal jätkata toetusesaajate suhtes uute juriidiliste kohustuste võtmist määruse (EÜ) nr 1698/2005 artiklis 20, välja arvatud selle punkti a alapunktis iii, punkti c alapunktis i ja punktis d, ning artiklis 36 osutatud meetmete puhul vastavalt kõnealuse määruse alusel vastu võetud maaelu arengu programmidele isegi pärast seda, kui programmiperioodi 2007–2013 finantsressursid on ära kasutatud, eeldusel et toetusetaotlus esitatakse enne vastava maaelu arengu programmi vastuvõtmist 2014.–2020. aasta programmiperioodiks.

Ilma et see piiraks 2012. aasta ühinemisakti VI lisa punkti E ja selle alusel vastu võetud sätete kohaldamist, võib Horvaatia 2014. aastal jätkata toetusesaajate suhtes uute juriidiliste kohustuste võtmist seoses komisjoni määruse (EÜ) nr 718/2007 ( 16 ) artikli 171 lõike 2 punktides a ja c osutatud meetmetega vastavalt kõnealuse määruse alusel vastu võetud maaelu arengu ühinemiseelse toetamise rahastamisvahendi (IPARD) programmile isegi pärast seda, kui nimetatud programmi finantsressursid on ära kasutatud, eeldusel et toetusetaotlus esitatakse enne riigi maaelu arengu programmi vastuvõtmist 2014.–2020. aasta programmiperioodiks.

Kõnealuste kohustuste alusel tehtavad kulud on abikõlblikud vastavalt käesoleva määruse artiklile 3.

2. Määruse (EÜ) nr 1257/1999 artikli 14 lõike 2 teises taandes sätestatud tingimust ei kohaldata määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 36 punkti a alapunktide i ja ii alusel liikmesriikide poolt 2014. aastal võetud uute juriidiliste kohustuste suhtes.

Artikkel 2

Määruse (EÜ) nr 1698/2005 artiklite 50a ja 51 jätkuv kohaldamine

Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 88 kohaldamist, kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2014 määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikleid 50a ja 51 seoses tegevustega, mis on välja valitud 2014.–2020. aasta programmiperioodi maaelu arengu programmides vastavalt määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 21 lõike 1 punktidele a ja b seoses iga-aastase toetusega ning vastavalt kõnealuse määruse artiklitele 28–31, 33 ja 34.

Artikkel 3

Teatavat liiki kulude rahastamiskõlblikkus

1. Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 6 lõike 1 ja artikli 88 kohaldamist, on toetusesaajate suhtes võetud juriidiliste kohustustega seotud kulud, mis on tehtud seoses määruse (EÜ) nr 1698/2005 artiklites 20 ja 36 osutatud meetmetega, ning ilma et see piiraks 2012. aasta ühinemisakti VI lisa punkti E ja selle alusel vastu võetud sätete kohaldamist Horvaatia puhul, ning seoses määruse (EÜ) nr 718/2007 artikli 171 lõike 2 punktidega a ja c, 2014.–2020. aasta programmiperioodil rahastamiskõlblikud EAFRD toetuse saamiseks järgmistel juhtudel:

a) 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2015 ning Horvaatia puhul 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2016 tehtavad maksed, kui rahaeraldis vastavalt määruse (EÜ) nr 1698/2005 või määruse (EÜ) nr 718/2007 kohaselt vastu võetud programmi asjaomasele meetmele on juba ära kasutatud, ja

b) pärast 31. detsembrit 2015 ning Horvaatia puhul pärast 31. detsembrit 2016 tehtavad maksed.

Käesolevat lõiget kohaldatakse samuti toetusesaajate suhtes võetud juriidilistele kohustustele, mis on võetud määrustes (EÜ) nr 1257/99, (EMÜ) nr 2078/92 ja (EMÜ) nr 2080/92 sätestatud vastavate meetmete raames, mis saavad toetust määruse (EÜ) nr 1698/2005 kohaselt.

2. Lõikes 1 osutatud kulud on rahastamiskõlblikud 2014.–2020. aasta programmiperioodil EAFRD toetuse saamiseks, kui on täidetud järgmised tingimused:

a) sellised kulud on ette nähtud vastavas maaelu arengu programmis 2014.–2020. aasta programmiperioodiks;

b) kohaldatakse määruse (EL) nr 1305/2013 vastava meetme, mis on sätestatud käesoleva määruse I lisas, EAFRD osaluse määra; ning

c) liikmesriigid tagavad, et asjaomased üleminekutoimingud on nende juhtimis- ja kontrollisüsteemide kaudu selgelt kindlaksmääratud.

Artikkel 4

Määruse (EÜ) nr 73/2009 teatavate sätete kohaldamine 2014. aastal

Erandina määrusest (EL) nr 1305/2013 loetakse 2014. aastal:

▼C1

a) viidet määruse (EL) nr 1305/2013 artiklites 28, 29, 30 ja 33 määruse (EL) nr 1306/2013 VI jaotise I peatükile viitena määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklitele 5 ja 6 ning II ja III lisale;

▼B

b) viidet määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 40 lõikes 1 määruse (EL) nr 1307/2013 artiklile 19 viitena määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 132;

c) viidet määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 40 lõike 2 punktis a määruse (EL) nr 1307/2013 artiklile 17 viitena määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 121.







II

PEATÜKK

MUUDATUSED

Artikkel 5

Määruse (EÜ) nr 1698/2005 muutmine

Määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 70 lõiget 4c muudetakse järgmiselt:

a) esimeses lõigus asendatakse sissejuhatav tekst järgmisega: „4c. Erandina lõigetes 3, 4 ja 5 sätestatud ülemmääradest võib EAFRD panuse määra suurendada kuni 95 %-ni abikõlblikest avaliku sektori kuludest lähenemiseesmärgi alusel abikõlblikes piirkondades, äärepoolseimates piirkondades ja Egeuse mere väikesaartel ning 85 %-ni abikõlblikest avaliku sektori kuludest muudes piirkondades. Kõnealuseid toetusmäärasid kohaldatakse selliste uute abikõlblike kulude suhtes, mille liikmesriigid on deklareerinud igas tõendatud kuludeklaratsioonis kuni programmiperioodi 2007–2013 kulutuste abikõlblikkuse lõppkuupäevani, 31. detsembrini 2015, kui liikmesriik vastab20 detsembrist 2013 või pärast seda ühele järgmistest tingimustest:”;

b) teine lõik asendatakse järgmisega: „Esimeses lõigus sätestatud erandit kasutada sooviv liikmesriik esitab komisjonile oma maaelu arengu programmi vastava muutmise taotluse. Erandit hakatakse kohaldama pärast seda, kui komisjon on programmi muutmise heaks kiitnud.”

Artikkel 6

Määruse (EÜ) nr 73/2009 muutmine

Määrust (EÜ) nr 73/2009 muudetakse järgmiselt.

1) Artiklile 29 lisatakse järgmine lõige: „5. Erandina lõikest 2 võivad liikmesriigid teha alates 16. oktoobrist 2014 põllumajandustootjatele 2014. aastal esitatud taotluste alusel ettemakseid kuni 50 % I lisas loetletud toetuskavade alusel makstavatest otsetoetustest. IV jaotise 1. peatüki 11. jaos sätestatud veise- ja vasikalihatoetuste puhul võivad liikmesriigid kõnealust määra suurendada kuni 80 %-ni.”

2) Artikkel 40 asendatakse järgmisega: „Artikkel 40 Riiklikud ülemmäärad 1. Iga liikmesriigi puhul on igal aastal kõigi jaotatud toetusõiguste, artiklis 41 osutatud riikliku reservi ja kooskõlas artikli 51 lõikega 2, artikli 69 lõikega 3 ja artikliga 72b kehtestatud ülemmäärade koguväärtus võrdne asjaomase riikliku ülemmääraga, mis on kehtestatud VIII lisas. 2. Vajaduse korral liikmesriik vähendab või suurendab lineaarselt kõikide toetusõiguste väärtust, artiklis 41 osutatud riikliku reservi summat või mõlemat, et tagada vastavus VIII lisas kehtestatud asjaomase riikliku ülemmääraga. Liikmesriigid, kes otsustavad mitte kohaldada käesoleva määruse III jaotise 5a. peatükki ja ei kasuta artikli 136a lõikes 1 sätestatud võimalust, võivad esimeses lõigus nimetatud toetusõiguste väärtuse vajalikul määral vähendamiseks otsustada, et ei vähenda selliseid toetusõigusi, mille 2013. aastal aktiveerisid põllumajandustootjad, kes 2013. aastal taotlesid vähem kui asjaomase liikmesriigi poolt kindlaks määratav otsetoetuste summa; kõnealune summa ei ole suurem kui 5 000 eurot. 3. Ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 ( 17 ) artikli 26 kohaldamist, ei ületa liikmesriigis käesoleva määruse artiklite 34, 52, 53, 68 ja 72a alusel 2014. kalendriaasta kohta lubatud otsetoetuste summad ja määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 111 alusel siidiussikasvatajatele makstava toetuse summad käesoleva määruse VIII lisas kõnealuseks aastaks kehtestatud ülemmäära, mida vähendatakse summade võrra, mis tulenevad käesoleva määruse artikli 136b kohaldamisest 2014. kalendriaasta suhtes vastavalt käesoleva määruse VIIIa lisale. Vajaduse korral ja selleks, et järgida käesoleva määruse VIII lisas kehtestatud ülemmäära, mida vähendatakse summade võrra, mis tulenevad käesoleva määruse artikli 136b kohaldamisest 2014. kalendriaasta suhtes vastavalt käesoleva määruse VIIIa lisale, vähendavad liikmesriigid lineaarselt otsetoetuste summasid 2014. kalendriaasta suhtes.

3) Artikli 41 lõike 1 punkt b asendatakse järgmisega: „b) kõikide määratud toetusõiguste ja käesoleva määruse artikli 51 lõike 2, artikli 69 lõike 3 ja artikli 72b kohaselt kehtestatud ülemmäärade koguväärtuse vahet.”

4) Artikli 51 lõikele 2 lisatakse järgmine lõik: „2014. aasta puhul on artiklites 52 ja 53 osutatud otsetoetuste ülemmäärad samasugused kui 2013. aastaks kehtestatud ülemmäärad, mida on korrutatud iga asjaomase liikmesriigi jaoks arvutatava teguriga, mille leidmiseks jagatakse VIII lisas 2014. aastaks kehtestatud riiklik ülemmäär 2013. aastaks kehtestatud riikliku ülemmääraga. Seda korrutamist kohaldatakse ainult nende liikmesriikide suhtes, kelle VIII lisas 2014. aastaks kehtestatud riiklik ülemmäär on madalam kui 2013. aasta riiklik ülemmäär.”

5) Artikli 68 lõike 8 sissejuhatav lause asendatakse järgmisega: „8. Artikli 69 lõikes 1 osutatud otsuse teinud liikmesriigid võivad hiljemalt 1. veebruariks 2014 kõnealuse otsuse läbi vaadata ja otsustada alates 2014. aastast:”.

6) Artiklit 69 muudetakse järgmiselt: a) lõige 1 asendatakse järgmisega: „1. Liikmesriigid võivad otsustada 1. augustiks 2009, 1. augustiks 2010, 1. augustiks 2011, 1. septembriks 2012, Horvaatia puhul tema ühinemise kuupäevaks, või 1. veebruariks 2014 kasutada alates sellisele otsusele järgnevast aastast või Horvaatia puhul ühtse otsemakse kava rakendamise esimesest aastast või, kui otsus tehakse 1. veebruariks 2014, siis alates 2014. aastast kuni 10 % oma artiklis 40 osutatud riiklikust ülemmäärast või, Malta puhul, 2 000 000 eurot artikli 68 lõikes 1 osutatud eritoetuseks.”; b) lõike 3 teine lõik asendatakse järgmisega: „Üksnes artikli 40 lõikes 2 ette nähtud riiklikest ülemmääradest kinnipidamise tagamise ja artikli 41 lõikes 1 osutatud arvutuse tegemise eesmärgil lahutatakse artikli 68 lõike 1 punktis c osutatud toetuse maksmiseks kasutatud summad artikli 40 lõikes 1 osutatud riiklikust ülemmäärast. Kõnealused summad loetakse määratud toetusõigusteks.”; c) lõikes 4 asendatakse protsendimäär „3,5 %” protsendimääraga „6,5 %”; d) lõike 5 esimeses lauses asendatakse aastaarv „2013” aastaarvuga „2014”; e) lõike 6 teine lõik asendatakse järgmisega: „Üksnes artikli 40 lõikes 2 ette nähtud riiklikest ülemmääradest kinnipidamise tagamise ja artikli 41 lõikes 1 osutatud arvutuse tegemise eesmärgil ei loeta asjaomast summat käesoleva artikli lõike 3 kohaselt kehtestatud ülemmäära osaks, kui liikmesriik kasutab käesoleva lõike esimese lõigu punktis a sätestatud võimalust.”

7) III jaotisesse lisatakse järgmine peatükk: „5a. peatükk ÜMBERJAOTAV TOETUS 2014. AASTAL Artikkel 72a Üldeeskirjad 1. Liikmesriigid võivad hiljemalt 1. märtsiks 2014 otsustada anda põllumajandustootjatele, kellel on õigus saada toetust 1., 2. ja 3. peatükis osutatud ühtse otsemaksete kava alusel, 2014. aasta eest toetust („ümberjaotav toetus”). Liikmesriigid teavitavad komisjoni oma otsusest hiljemalt 1. märtsiks 2014. 2. Liikmesriigid, kes on otsustanud kohaldada ühtset otsemaksete kava piirkondlikul tasandil kooskõlas artikliga 46, võivad kohaldada ümberjaotavat toetust piirkondlikul tasandil. 3. Ilma et see piiraks finantsdistsipliini kohaldamist, artikli 40 lõikes 3 osutatud lineaarset vähendamist ning artiklite 21 ja 23 kohaldamist, antakse käesoleva ümberjaotavat toetust toetusõiguste aktiveerimisel põllumajandustootja poolt. 4. Liikmesriigid arvutavad ümberjaotava toetuse, korrutades liikmesriigi poolt kindlaks määratava arvu, mis ei ole suurem kui 65 % keskmisest riiklikust või piirkondlikust toetusest hektari kohta, põllumajandustootja poolt artikli 34 kohaselt aktiveeritud toetusõiguste arvuga. Selliste toetusõiguste arv ei tohi ületada liikmesriigi poolt kehtestatavat maksimumi, mis ei ole suurem kui 30 hektarit või põllumajandusliku majapidamise keskmine suurus VIIIb lisa kohaselt, kui kõnealune keskmine suurus on asjaomases liikmesriigis suurem kui 30 hektarit. 5. Eeldusel, et lõikes 4 sätestatud piirmääradest peetakse kinni, võivad liikmesriigid kehtestada riiklikul tasandil astmestiku nimetatud lõike kohaselt sätestatud hektarite arvu raames, mida kohaldatakse ühtmoodi kõigi põllumajandustootjate suhtes. 6. Liikmesriigid kehtestavad lõikes 4 osutatud riikliku keskmise toetuse hektari kohta, võttes aluseks VIIIc lisas sätestatud riikliku ülemmäära ning artikli 34 lõike 2 kohaselt 2014. aastal deklareeritud toetuskõlblike hektarite arvu. Liikmesriigid kehtestavad lõikes 4 osutatud piirkonna keskmise toetuse hektari kohta, kasutades VIIIc lisas sätestatud riikliku ülemmäära osa ning artikli 34 lõike 2 kohaselt 2014. aastal asjaomases piirkonnas deklareeritud toetuskõlblike hektarite arvu. Iga piirkonna puhul arvutatakse kõnealune osa, jagades artikli 46 lõike 3 kohaselt kehtestatud vastava piirkondliku ülemmäära artiklis 40 kohaselt kehtestatud 2014. aasta riikliku ülemmääraga. 7. Liikmesriigid tagavad, et käesolevas peatükis ettenähtud eeliseid ei anta põllumajandustootjatele, kelle puhul on tehtud kindlaks, et nad jagasid pärast 18. oktoobrit 2011 oma põllumajandusliku majapidamise üksnes selleks, et saada toetust ümberjaotava toetuse alusel. See kehtib ka põllumajandustootjate suhtes, kelle põllumajanduslikud majapidamised on moodustatud kõnealuse jagamise tulemusel. Artikkel 72b Finantssätted 1. Ümberjaotava toetuse rahastamiseks võivad liikmesriigid otsustada hiljemalt 1. märtsiks 2014, et taotlusaastal 2014 kasutatakse kuni 30 % artikli 40 kohaselt sätestatud iga-aastasest riiklikust ülemmäärast. Nad teavitavad komisjoni sellisest otsusest hiljemalt kõnealuseks kuupäevaks. 2. Liikmesriigi poolt käesoleva artikli lõike 1 kohaselt kasutatava riikliku ülemmäära protsendimäära alusel võtab komisjon vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse ümberjaotava toetuse vastavad ülemmäärad. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 141b lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.”

8) Artikli 90 lõige 3 asendatakse järgmisega: „3. Toetuse summa iga toetuskõlbliku hektari kohta arvutatakse, korrutades lõikes 2 kehtestatud saagikused järgmiste võrdlussummadega: Bulgaaria : 520,20 eurot Kreeka : 234,18 eurot Hispaania : 362,15 eurot Portugal : 228,00 eurot.”

9) Artikli 122 lõige 3 asendatakse järgmisega: „3. Ühtse pindalatoetuse kava saab kasutada kuni 31. detsembrini 2014.”

10) Artikli 124 lõiked 1 ja 2 asendatakse järgmisega: „1. Ühtse pindalatoetuse kava alusel on uue liikmesriigi põllumajandusmaa see osa kõnealuse liikmesriigi kasutatavast põllumajandusmaast, mida hoitakse heas põllumajanduslikus seisundis, sõltumata sellest, kas seda kasutatakse tootmiseks, ning mida vajaduse korral kohandatakse vastavalt kõnealuse uue liikmesriigi poolt pärast komisjonilt heakskiidu saamist kehtestatud objektiivsetele ja mittediskrimineerivatele kriteeriumidele. Käesoleva jaotise kohaldamisel on „kasutatav põllumajandusmaa” komisjoni poolt statistika jaoks kinnitatud põllumaa, püsirohumaa, püsikultuuride all oleva maa ja koduaedade kogupindala. 2. Toetuste maksmisel ühtse pindalatoetuse kava raames on toetuskõlblikud kõik põllud, mis vastavad lõikes 1 sätestatud kriteeriumidele, samuti põllud, kus kasvatatakse lühikese raieringiga madalmetsa (CN-kood ex 0602 90 41 ). Välja arvatud vääramatu jõu või erandlike asjaolude korral peavad esimeses lõigus osutatud põllud olema põllumajandustootja kasutuses liikmesriigi määratud kuupäeval, mis ei ole hilisem, kui kõnealuses liikmesriigis toetusetaotluse muutmiseks määratud kuupäev. Toetuskõlbliku ala miinimumpindala põllumajandusliku majapidamise kohta, mille jaoks saab toetust taotleda, on 0,3 hektarit. Iga uus liikmesriik võib objektiivsete kriteeriumide alusel ja pärast komisjonilt heakskiidu saamist siiski otsustada toetuskõlbliku ala miinimumpindala suurendada tingimusel, et see ei ületa ühte hektarit.”

11) V jaotisesse lisatakse järgmine peatükk: „2a. peatükk ÜMBERJAOTAV TOETUS 2014. AASTAL Artikkel 125a Üldeeskirjad 1. Ühtse pindalatoetuse kava kohaldavad uued liikmesriigid võivad hiljemalt 1. märtsiks 2014 otsustada anda põllumajandustootjatele, kellel on õigus saada toetust 2. peatükis osutatud ühtse pindalatoetuse kava alusel, 2014. aasta eest toetust („uute liikmesriikide ümberjaotav toetus”). Asjaomased uued liikmesriigid teavitavad komisjoni oma otsusest hiljemalt 1. märtsiks 2014. 2. Ilma et see piiraks finantsdistsipliini ning artiklite 21 ja 23 kohaldamist, makstakse uute liikmesriikide ümberjaotavat toetust, suurendades ühtse pindalatoetuse kava alusel antava hektaripõhise toetuse summat. 3. Liikmesriigid arvutavad uute liikmesriikide ümberjaotava toetuse, korrutades liikmesriigi poolt kindlaks määratava arvu, mis ei ole suurem kui 65 % keskmisest riiklikust toetusest hektari kohta, toetuskõlblike hektarite arvuga, mille eest põllumajandustootjale antakse toetust ühtse pindalatoetuse kava kohaselt. Selliste hektarite arv ei tohi ületada liikmesriikide kehtestatavat maksimumi, mis ei ole suurem kui 30 hektarit või põllumajandusliku majapidamise keskmine suurus VIIIb lisa kohaselt, kui kõnealune keskmine suurus on asjaomases uues liikmesriigis suurem kui 30 hektarit. 4. Tingimusel, et lõikes 3 sätestatud piirmääradest peetakse kinni, võivad liikmesriigid kehtestada riiklikul tasandil astmestiku nimetatud lõike kohaselt sätestatud hektarite arvu raames, mida kohaldatakse ühtmoodi kõigi põllumajandustootjate suhtes. 5. Liikmesriigid kehtestavad lõikes 3 osutatud liikmesriigi keskmise toetuse hektari kohta, võttes aluseks VIIIc lisas sätestatud riikliku ülemmäära ning ühtse pindalatoetuse kava kohaselt 2014. aastal deklareeritud toetuskõlblike hektarite arvu. 6. Uued liikmesriigid tagavad, et käesolevas peatükis ettenähtud eeliseid ei anta põllumajandustootjatele, kelle puhul on tehtud kindlaks, et nad jagasid pärast 18. oktoobrit 2011 oma põllumajandusliku majapidamise üksnes selleks, et saada toetust ümberjaotava toetuse alusel. See kehtib ka põllumajandustootjate suhtes, kelle põllumajanduslikud majapidamised on moodustatud kõnealuse jagamise tulemusel. Artikkel 125b Finantssätted 1. Uute liikmesriikide ümberjaotava toetuse rahastamiseks võivad uued liikmesriigid otsustada hiljemalt 1. märtsiks 2014, et taotlusaastal 2014 kasutatakse kuni 30 % artiklis 40 sätestatud iga-aastasest riiklikust ülemmäärast või, Bulgaaria ja Rumeenia puhul, VIIId lisas sätestatud summadest. Nad teavitavad komisjoni oma otsusest hiljemalt kõnealuseks kuupäevaks. Artiklis 123 sätestatud aastaseid toetussummasid vähendatakse esimeses lõigus osutatud summa võrra. 2. Asjaomaste uute liikmesriikide poolt käesoleva artikli lõike 1 kohaselt kasutatava riikliku ülemmäära protsendimäära alusel võtab komisjon vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse uute liikmesriikide ümberjaotatava toetuse vastavad ülemmäärad 2014. aastal ja artiklis 123 osutatud aastase toetussumma vastav vähendamine. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 141b lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.”

12) Artikli 131 lõige 1 asendatakse järgmisega: „1. Ühtse pindalatoetuse kava kohaldavad uued liikmesriigid võivad 1. augustiks 2009, 1. augustiks 2010, 1. augustiks 2011, 1. septembriks 2012 või 1. veebruariks 2014 otsustada kasutada nimetatud otsuse tegemise aastale järgnevast aastast või, kui otsus tehti 1. veebruariks 2014, siis alates 2014. aastast, kuni 10 % artiklis 40 osutatud riiklikest ülemmääradest, et maksta põllumajandustootjatele toetust, nagu on sätestatud artikli 68 lõikes 1 ja kooskõlas III jaotise 5. peatükiga, kui see on kohaldatav.”

13) Artikli 133a pealkiri asendatakse järgmisega: „Riiklik üleminekutoetus 2013. aastal”.

14) V jaotise 4. peatükki lisatakse järgmine artikkel: „Artikkel 133b Riiklik üleminekutoetus 2014. aastal 1. Uued liikmesriigid, kes kooskõlas artikliga 122 kohaldavad ühtse pindalatoetuse kava, võivad otsustada anda 2014. aastal riiklikku üleminekutoetust. 2. Bulgaaria ja Rumeenia võivad käesoleva artikli alusel toetust anda üksnes siis, kui nad otsustavad hiljemalt 1. veebruariks 2014 artikli 132 kohaseid täiendavaid riiklikke otsetoetusi 2014. aastal mitte anda. 3. Käesoleva artikli alusel võib toetust anda põllumajandustootjatele nendes sektorites, mis said 2013. aastal artikli 133a kohast riiklikku üleminekutoetust või Bulgaaria ja Rumeenia puhul artikli 132 kohast täiendavat riiklikku otsetoetust. 4. Käesoleva artikli alusel toetuse andmise tingimused on samad, mida kohaldatakse artikli 132 või artikli 133a kohaselt 2013. aastal komisjoni loa alusel antavate toetuste suhtes, välja arvatud vähendamised, mis tulenevad artikli 132 lõike 2 kohaldamisest koostoimes artiklitega 7 ja 10. 5. Lõikes 3 osutatud sektorite põllumajandustootjatele antava toetuse kogusumma piirmääraks on 80 % 2013. aasta sektoripõhistest toetussummadest, milleks komisjon on loa andnud kooskõlas artikli 133a lõikega 5 või Bulgaaria ja Rumeenia puhul kooskõlas artikli 132 lõikega 7. Küprose puhul on sektoripõhised toetussummad sätestatud XVIIa lisas. 6. Lõikeid 3 ja 4 Küprose suhtes ei kohaldata. 7. Uued liikmesriigid teavitavad komisjoni lõigetes 1 ja 2 osutatud otsustest hiljemalt 31. märtsiks 2014. Teavitus lõikes 1 osutatud otsuse kohta sisaldab järgmist teavet: a) iga sektori toetussumma; b) kui see on asjakohane, riikliku üleminekutoetuse ülemmäär. 8. Uued liikmesriigid võivad objektiivsete kriteeriumide alusel ja lõike 5 kohaselt antud komisjoni loa piires kindlaks määrata antava riikliku üleminekutoetuse summad.”

15) VI jaotisesse lisatakse järgmine artikkel: „Artikkel 136a Sammastevaheline paindlikkus 1. Hiljemalt 31. detsembriks 2013 võivad liikmesriigid otsustada, et nad kasutavad EAFRDst rahastatavate maaelu arengu programmide raames võetavate meetmete jaoks, mis on täpsustatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1305/2013 ( 18 ), lisatoetust kuni 15 % oma iga-aastasest riiklikust ülemmäärast kalendriaastaks 2014, mis on sätestatud käesoleva määruse VIII lisas, ja oma iga-aastasest riiklikust ülemmäärast kalendriaastateks 2015-2019, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1307/2013 ( 19 ) II lisas. Selle tulemusel ei saa vastavat summat kasutada enam otsetoetuste andmiseks. Esimeses lõigus osutatud otsusest teavitatakse komisjoni hiljemalt 31. detsembriks 2013. Kõnealuse otsusega kehtestatakse nimetatud lõigus osutatud protsendimäär, mis võib kalendriaastate lõikes erineda. Liikmesriigid, kes ei tee esimeses lõigus osutatud otsust kalendriaasta 2014 kohta, võivad hiljemalt 1. augustiks 2014 vastu võtta kõnealuse otsuse kalendriaastate 2015–2019 kohta. Nad teavitavad komisjoni sellisest otsusest hiljemalt kõnealuseks kuupäevaks. Liikmesriigid võivad otsustada käesolevas lõikes osutatud otsused läbi vaadata jõustumisega alates 2018. kalendriaastast. Sellise läbivaatamise tulemusel tehtavate otsustega ei saa vähendada protsendimäära, millest komisjoni teavitati vastavalt esimesele, teisele ja kolmandale lõigule. Liikmesriigid teavitavad komisjoni sellise läbivaatamise tulemusel tehtud otsustest hiljemalt 1. augustiks 2017. 2. Hiljemalt 31. detsembriks 2013 võivad liikmesriigid, kes ei tee lõikes 1 osutatud otsust, otsustada kasutada otsetoetusteks kuni 15 % või Bulgaaria, Eesti, Hispaania, Läti, Leedu, Poola, Portugali, Rumeenia, Slovakkia, Soome, Rootsi ja Ühendkuningriigi puhul kuni 25 % summast, mis on eraldatud EAFRDst ajavahemikul 2015–2020 rahastatavate maaelu arengu programmide raames võetavate meetmete toetamiseks, nagu on täpsustatud määruses (EL) nr 1305/2013. Selle tulemusel ei saa vastavat summat enam kasutada maaelu arengu programmi kohaste toetusmeetmete puhul. Esimeses lõigus osutatud otsusest teavitatakse komisjoni hiljemalt 31. detsembriks 2013. Kõnealuse otsusega kehtestatakse nimetatud lõigus osutatud protsendimäär, mis võib kalendriaastate lõikes erineda. Liikmesriigid, kes ei tee esimeses lõigus osutatud otsust eelarveaasta 2015 kohta, võivad hiljemalt 1. augustiks 2014 vastu võtta kõnealuse otsuse eelarveaastate 2016-2020 kohta. Nad teavitavad sellisest otsusest komisjoni hiljemalt kõnealuseks kuupäevaks. Liikmesriigid võivad otsustada käesolevas lõikes osutatud otsused eelarveaastate 2019 ja 2020 suhtes läbi vaadata. Sellise läbivaatamise tulemusel tehtavate otsustega ei saa suurendada protsendimäära, millest komisjoni vastavalt esimesele, teisele ja kolmandale lõigule teavitati. Liikmesriigid teavitavad komisjoni sellise läbivaatamise tulemusel tehtud otsustest hiljemalt 1. augustiks 2017. 3. Selleks et võtta arvesse lõigete 1 ja 2 kohaselt liikmesriikide teatatud otsuseid, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 141a vastu delegeeritud õigusakte VIII lisas sätestatud ülemmäärade läbivaatamiseks.”

16) VI jaotisesse lisatakse järgmine artikkel: „Artikkel 136b Ülekanne EAFRD-sse Liikmesriigid, kes otsustasid vastavalt artiklile 136 teha alates eelarveaastast 2011 teatava summa kättesaadavaks liidu toetusena EAFRDst rahastatavate maaelu arengu programmide raames, teevad VIIIa lisas nimetatud summad EAFRDst rahastatavate maaelu arengu programmide raames kättesaadavaks ka eelarveaastal 2015.”

17) Lisatakse järgmine artikkel: „Artikkel 140a Volituste delegeerimine Selleks et võtta arvesse artikli 136a lõigete 1 ja 2 kohaselt liikmesriikide teatatud otsuseid ja kõiki muid VIII lisas kehtestatud riiklike ülemmäärade muudatusi, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 141a vastu delegeeritud õigusakte, millega kohandatakse VIIIc lisas kehtestatud ülemmäärasid. Selleks et tagada artikli 40 lõikes 3 sätestatud lineaarse vähendamise optimaalne kohaldamine 2014. aastal, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 141a vastu delegeeritud õigusakte, millega kehtestatakse eeskirjad liikmesriikide poolt põllumajandustootjate suhtes artikli 40 lõike 3 kohaselt kohaldatavate vähendamiste arvutamise kohta.”

18) Artikkel 141a asendatakse järgmisega: „Artikkel 141a Delegeeritud volituste rakendamine 1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel. 2. Artiklis 11a, artikli 136a lõikes 3 ja artiklis 140a osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile kuni 31. detsembrini 2014. 3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 11a, artikli 136a lõikes 3 ja artiklis 140a osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust. 4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule. 5. Artikli 11a, artikli 136a lõike 3 ja artikli 140a alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.”

19) I, VIII ja XVIIa lisa muudetakse ja uued VIIIa, VIIIb, VIIIc ja VIIId lisad lisatakse kooskõlas käesoleva määruse II lisa punktidega 1, 4, 5 ja 6.

20) II ja III lisa muudetakse kooskõlas käesoleva määruse II lisa punktidega 2 ja 3.

Artikkel 7

Määruse (EL) nr 1307/2013 muutmine

Määrust (EL) nr 1307/2013 muudetakse järgmiselt.

1) Artikli 6 lõige 3 asendatakse järgmisega: „3. Selleks et võtta arvesse muudatusi antavate otsetoetuste maksimaalsetes kogusummades, sealhulgas neid, mis tulenevad liikmesriikide otsustest vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 136a ja käesoleva määruse artiklile 14 ning käesoleva määruse artikli 20 lõike 2 kohaldamisest, on komisjonil õigus võtta kooskõlas käesoleva määruse artikliga 70 vastu delegeeritud õigusakte, millega kohandatakse käesoleva määruse II lisas sätestatud riiklikke ülemmäärasid.”

2) Artikli 26 lõikesse 6 lisatakse järgmine lõik: „Kui liikmesriigid ei kohalda artikli 41 kohast ümberjaotavat toetust, võtavad nad käesolevas artiklis ette nähtud arvutusmeetodite kohaldamisel täielikult arvesse määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklite 72a ja 125a kohaselt 2014. kalendriaastaks antud toetust.”

3) Artikli 36 lõikesse 3 lisatakse järgmine lõik: „Kui liikmesriigid ei kohalda artikli 41 kohast ümberjaotavat toetust, võtavad nad ühtse pindalatoetuse kava diferentseerimisel täielikult arvesse määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 125a kohaselt 2014. kalendriaastaks antud toetust.”

4) Artikli 72 lõikesse 2 lisatakse järgmine lõik pärast esimest lõiku: „Seda kohaldatakse siiski jätkuvalt toetusetaotluste suhtes, mis esitatakse enne 1. jaanuarit 2015 algavate taotlusaastate kohta.”

Artikkel 8

Määruse (EL) nr 1306/2013 muutmine

Määrust (EL) nr 1306/2013 muudetakse järgmiselt.

1) Artikli 119 lõike 1 teine lõik asendatakse järgmisega: „Määruse (EÜ) nr 1290/2005 artiklit 31 ja vastavaid rakenduseeskirju kohaldatakse siiski jätkuvalt kuni 31. detsembrini 2014 ning määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikleid 30 ja 44a ja vastavaid rakenduseeskirju kohaldatakse jätkuvalt vastavalt põllumajanduslikul eelarveaastal 2013 tekkinud kulude ja tehtud maksete suhtes.”

2) Lisatakse järgmine artikkel: „Artikkel 119a Erand määrusest (EL, Euratom) nr 966/2012 Erandina määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 59 lõikest 5 ja käesoleva määruse artikli 9 lõikest 1 ei ole põllumajandusliku eelarveaasta 2014 puhul vajalik nõuda sertifitseerimisasutuselt arvamust selle kohta, kas kulud, mille hüvitamist komisjonilt taotletakse, on seaduslikud ja korrektsed.”

3) Artikli 121 lõige 2 asendatakse järgmisega: „2. Siiski kohaldatakse järgmisi sätteid: a) artikleid 7, 8, 16, 25, 26 ja 43 alates 16. oktoobrist 2013; b) artiklit 52, III jaotist, V jaotise II peatükki ja VI jaotist alates 1. jaanuarist 2015. 3. Olenemata lõigetest 1 ja 2: a) kohaldatakse artikleid 9, 18, 40 ja 51 kantud kulude puhul alates 16. oktoobrist 2013; b) kohaldatakse VII jaotise IV peatükki maksete puhul, mida tehakse alates põllumajanduslikust eelarveaastast 2014.”

Artikkel 9

Määruse (EL) nr 1308/2013 muutmine

Määrust (EL) nr 1308/2013 muudetakse järgmiselt:

1) Lisatakse järgmine artikkel: „Artikkel 214a Riikliku toetuse andmine teatavatele sektoritele Soomes Kui komisjon annab selleks loa, võib Soome ajavahemikul 2014–2020 jätkata riikliku toetuse maksmist, mida ta andis tootjatele 2013. aastal 1994. aasta ühinemisakti artikli 141 alusel, tingimusel et: a) sissetulekutoetus kõnealuse ajavahemiku jooksul järk-järgult väheneb ega ületa 2020. aastal 30 % 2013. aastal antavast summast; ning b) enne nimetatud võimaluse kasutamist on täielikult ära kasutatud asjaomaste sektorite jaoks ÜPP raames kohaldatavate toetuskavade võimalused. Komisjon teeb otsuse loa andmise kohta ilma käesoleva määruse artiklis 229 lõikes 2 või 3 osutatud menetlust kohaldamata.”

2) Artikli 230 lõikesse 1 lisatakse järgmised punktid: „ba) artiklit 111 kuni 31. märtsini 2015; ca) artikli 125a lõike 1 punkti e ja lõiget 2, ning puu- ja köögiviljasektori suhtes XVIa lisa kuni vastavate eeskirjade kohaldamise alguskuupäevani, mis kehtestatakse artikli 173 lõike 1 punktides b ja i sätestatud delegeeritud õigusaktide kohaselt; da) artikleid 136, 138 ja 140 ning XVIII lisa nimetatud artiklite kohaldamise eesmärgil kuni vastavate eeskirjade kohaldamise alguskuupäevani, mis kehtestatakse artikli 180 ja artikli 183 punktis a sätestatud delegeeritud õigusaktide kohaselt, või kuni 30. juunini 2014, olenevalt sellest, kumb on varasem.”

Artikkel 10

Määruse (EL) nr 1305/2013 muutmine

Määrust (EL) nr 1305/2013 muudetakse järgmiselt:

1) Artiklile 31 lisatakse järgmine lõige: „6. Horvaatia võib käesoleva meetme alusel anda toetust toetusesaajatele artikli 32 lõike 3 kohaselt määratud aladel ka siis, kui nimetatud lõike kolmandas lõigus kirjeldatud tasandamine on lõpule viimata. Tasandamine tuleb lõpule viia hiljemalt 31. detsembriks 2014. Nende piirkondade toetusesaajatele, mis pärast tasandamise lõpuleviimist ei ole rahastamiskõlblikud, käesoleva meetme alusel enam toetust ei maksta.”

2) Artikli 58 lõige 6 asendatakse järgmisega: „6. Määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 136a lõike 1 ja määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 7 lõike 2 kohaldamisel EAFRD-le ülekantud vahendid ning määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklite 10b, 136 ja136b rakendamisel 2013. ja 2014. kalendriaasta kohta EAFRD-le ülekantud vahendid lisatakse samuti käesoleva artikli lõikes 4 osutatud iga-aastasesse jaotusse.”

3) Artikli 59 lõike 4 punkt f asendatakse järgmisega: „f) 100 % Iirimaale eraldatava 100 miljoni euro suuruse summa puhul 2011. aasta hindades, Portugalile eraldatava 500 miljoni euro suuruse summa puhul 2011. aasta hindades ning Küprosele eraldatava 7 miljoni euro suuruse summa puhul 2011. aasta hindades, tingimusel et nimetatud liikmesriigid saavad rahalist abi ELi toimimise lepingu artiklite 136 ja 143 kohaselt 1. jaanuaril 2014 või pärast seda kuni 2016. aastani, mil vaadatakse läbi käesoleva sätte kohaldamine.”







III

PEATÜKK

LÕPPSÄTTED

Artikkel 11

Jõustumine ja kohaldamine

Käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.

Määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.

Siiski kohaldatakse:

— artikli 6 punkte 15, 17 ja 18 alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast;

— artikli 6 punkti 20 alates 22. detsembrist 2013 ja

— artikli 8 punkti 3 alates selles sätestatud kohaldamise kuupäevadest.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.









I LISA







Meetmete artiklite vastavus programmiperioodidel 2007–2013 ja 2014–2020 Määrus (EÜ) nr 1698/2005 Määrus (EL) nr 1305/2013 Artikli 20 esimese lõigu punkti a alapunkt i: kutseõpe ja teavitamine Artikkel 14 Artikli 20 esimese lõigu punkti a alapunkt ii: noorte põllumajandustootjate tegevuse alustamine Artikli 19 lõike 1 punkti a alapunkt i Artikli 20 esimese lõigu punkti a alapunkt iii: ennetähtaegselt pensionile jäämine / Artikli 20 esimese lõigu punkti a alapunkt iv: nõuandeteenuste kasutamine Artikli 15 lõike1 punkt a Artikli 20 esimese lõigu punkti a alapunkt v: juhtimis-, asendus- ja nõuandeteenuste loomine Artikli 15 lõike 1 punkt b Artikli 20 esimese lõigu punkti b alapunkt i: põllumajandusettevõtete moderniseerimine Artikli 17 lõike 1 punkt a Artikli 20 esimese lõigu punkti b alapunkt ii: metsade majandusliku väärtuse parandamine Artikli 21 lõike 1 punkt d Artikli 20 esimese lõigu punkti b alapunkt iii: põllumajandustoodetele ja metsasaadustele lisandväärtuse andmine Artikli 17 lõike 1 punkt b Artikli 21 lõike 1 punkt e Artikli 20 esimese lõigu punkti b alapunkt iv: uute toodete, töötlemisviiside ja tehnoloogiate arendamiseks tehtav koostöö Artikkel 35 Artikli 20 esimese lõigu punkti b alapunkt v: põllumajanduse ja metsanduse infrastruktuur Artikli 17 lõike 1 punkt c Artikli 20 esimese lõigu punkti b alapunkt vi: taastamis- ja ennetusmeetmed Artikkel 18 Artikli 20 esimese lõigu punkti c alapunkt i: nõuete täitmine / Artikli 20 esimese lõigu punkti c alapunkt ii: toidukvaliteedikavad Artikkel 16 Artikli 20 esimese lõigu punkti c alapunkt iii: teavitamine ja müügiedendus Artikkel 16 Artikli 20 esimese lõigu punkti d alapunkt i: elatuspõllumajandus Artikli 19 lõike 1 punkti a alapunkt iii Artikli 20 esimese lõigu punkti d alapunkt ii: tootjarühmad Artikkel 27 Artikli 36 esimese lõigu punkti a alapunkt i: ebasoodsate looduslike tingimuste toetus mägipiirkondades Artikkel 31 Artikli 36 esimese lõigu punkti a alapunkt ii: ebasoodsate looduslike tingimuste toetus muudes kui mägipiirkondades Artikkel 31 Artikli 36 esimese lõigu punkti a alapunkt iii: Natura 2000 ja direktiiviga 2000/60/EÜ seotud toetus Artikkel 30 Artikli 36 esimese lõigu punkti a alapunkt iv: põllumajanduslik keskkonnatoetus Artikkel 28 Artikkel 29 ►C2 Artikli 36 punkti a alapunkt v: loomade heaolu toetus ◄ Artikkel 33 ▼C2 Artikli 36 punkti a alapunkt vi: vähetootlike investeeringute toetus Artikli 17 lõike 1 punkt d ▼B Artikli 36 esimese lõigu punkti b alapunkt i: põllumajandusmaa esmane metsastamine Artikli 21 lõike 1 punkt a Artikli 36 esimese lõigu punkti b alapunkt ii: agrometsandussüsteemide esmarajamine Artikli 21 lõike 1 punkt b Artikli 36 esimese lõigu punkti b alapunkt iii: muu maa esmane metsastamine Artikli 21 lõike 1 punkt a Artikli 36 esimese lõigu punkti b alapunkt iv: Natura 2000 toetus Artikkel 30 Artikli 36 esimese lõigu punkti b alapunkt v: metsanduse keskkonnatoetus Artikkel 34 Artikli 36 esimese lõigu punkti b alapunkt vi: metsapotentsiaali taastamine ja ennetustegevus Artikli 21 lõike 1 punkt c Artikli 36 esimese lõigu punkti b alapunkt vii: vähetootlikud investeeringud Artikli 21 lõike 1 punkt d Määruse (EÜ) nr 718/2007 kohased meetmed Määruse (EL) nr 1305/2013 kohased meetmed Artikli 171 lõike 2 punkt a: investeeringud põllumajandusettevõtete ümberkorralduseks ja ühenduse nõuetega vastavusse viimiseks Artikli 17 lõike 1 punkt a Artikli 171 lõike 2 punkt c: investeeringud põllumajandus- ja kalandustoodete töötlemisse ja turustamisse, et see tegevus ümber korraldada ja ühenduse nõuetega vastavusse viia Artikli 17 lõike 1 punkt b









II LISA

Määruse (EÜ) nr 73/2009 lisasid muudetakse järgmiselt:

1) I lisasse lisatakse pärast rida „Eritoetus” järgmine rida:



„Ümberjaotav toetus III jaotise 5a peatükk ja V jaotise 2a peatükk Tootmiskohustusega sidumata toetus”

2) II lisa muudetakse järgmiselt: a) punkt A „Keskkond” asendatakse järgmisega:



„1. Nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiiv 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (EÜT L 103, 25.4.1979, lk 1) Artikli 3 lõige 1 ja lõike 2 punkt b, artikli 4 lõiked 1, 2 ja 4, artikli 5 punktid a, b ja d 2 — — 3 Nõukogu 12. juuni 1986. aasta direktiiv 86/278/EMÜ keskkonna ja eelkõige pinnase kaitsmise kohta reoveesetete kasutamisel põllumajanduses (EÜT L 181, 4.7.1986, lk 6) Artikkel 3 4 Nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiiv 91/676/EMÜ veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest (EÜT L 375, 31.12.1991, lk 1) Artiklid 4 ja 5 5 Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7) Artikkel 6 ja artikli 13 lõike 1 punkt a” b) punkti B „Rahva-, looma- ja taimetervis” alapunkt 9 asendatakse järgmisega:



„9 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1107/2009 taimekaitsevahendite turulelaskmise ja nõukogu direktiivide 79/117/EMÜ ja 91/414/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 309, 24.11.2009, lk 1) Artikli 55 esimene ja teine lause”.

3) III lisas asendatakse kanne „Veekaitse ja -majandus” järgmisega:



„Veeressursside kaitse ja majandamine: — Vooluveekogude äärde puhverribade rajamine (1) Veekogude kaitse reostuse ja äravoolu eest; veekasutuse reguleerimine — Loataotlusmenetluste täitmine, kui vee kasutamiseks niisutussüsteemis tuleb taotleda luba Põhjavee kaitse reostuse eest: otseheite keelamine põhjavette ning meetmed hoidmaks ära põhjavee kaudset reostust heite pinnasele juhtimise ja pinnase läbi toimuva ohtlike ainete infiltratsiooni kaudu, nagu on loetletud direktiivi 80/68/EMÜ lisas (direktiivi selles versioonis, mis kehtis selle viimasel kehtivuspäeval, sel määral, mil see on seotud põllumajandusliku tegevusega) (1) Märkus: Heade põllumajandus- ja keskkonnatingimuste puhverribad peavad nii direktiivi 91/676/EMÜ artikli 3 lõike 2 kohaselt kindlaks määratud tundlikel aladel kui ka väljaspool neid vastama vähemalt nõuetele, mis on seotud direktiivi 91/676/EMÜ II lisa punkti A alapunktis 4 osutatud väetiste kasutamise tingimustega vooluveekogude lähedal, mida kohaldatakse direktiivi 91/676/EMÜ artikli 5 lõike 4 alusel koostatud liikmesriikide tegevusprogrammide kohaselt.”

4) VIII lisas asendatakse aastat 2014 käsitlev veerg järgmisega:



„Tabel 1 (tuhandetes eurodes) Liikmesriik 2014 Belgia 544 047 Taani 926 075 Saksamaa 5 178 178 Kreeka 2 047 187 Hispaania 4 833 647 Prantsusmaa 7 586 341 Iirimaa 1 216 547 Itaalia 3 953 394 Luksemburg 33 662 Madalmaad 793 319 Austria 693 716 Portugal 557 667 Soome 523 247 Rootsi 696 487 Ühendkuningriik 3 548 576



Tabel 2 (1) (tuhandetes eurodes) Bulgaaria 642 103 Tšehhi Vabariik 875 305 Eesti 110 018 Küpros 51 344 Läti 168 886 Leedu 393 226 Ungari 1 272 786 Malta 5 240 Poola 2 970 020 Rumeenia 1 428 531 Sloveenia 138 980 Slovakkia 377 419 ▼C2 ▼B (1) Ülemmäärade arvutamisel võetakse arvesse artikliga 121 ette nähtud juurdekasvukava.”

5) VIII lisa järele lisatakse järgmised lisad:



«VIIIa lisa Artikli 136b rakendamisest tulenevad summad 2014. aastal Saksamaa : 42 600 000 eurot Rootsi : 9 000 000 eurot



VIIIb lisa



Artikli 72a lõike 4 ja artikli 125a lõike 3 alusel kohaldatav põllumajandusliku majapidamise keskmine suurus Liikmesriik Põllumajandusliku majapidamise keskmine suurus (hektarites) Belgia 29 Bulgaaria 6 Tšehhi Vabariik 89 Taani 60 Saksamaa 46 Eesti 39 Iirimaa 32 Kreeka 5 Hispaania 24 Prantsusmaa 52 Horvaatia 5,9 Itaalia 8 Küpros 4 Läti 16 Leedu 12 Luksemburg 57 Ungari 7 Malta 1 Madalmaad 25 Austria 19 Poola 6 Portugal 13 Rumeenia 3 Sloveenia 6 Slovakkia 28 Soome 34 Rootsi 43 Ühendkuningriik 54



VIIIc lisa



Artikli 72a lõikes 6 ja artikli 125a lõikes 5 osutatud riiklikud ülemmäärad (tuhandetes eurodes) Belgia 505 266 Bulgaaria 796 292 Tšehhi Vabariik 872 809 Taani 880 384 Saksamaa 5 018 395 Eesti 169 366 Iirimaa 1 211 066 Kreeka 1 931 177 Hispaania 4 893 433 Prantsusmaa 7 437 200 Horvaatia 265 785 Itaalia 3 704 337 Küpros 48 643 Läti 302 754 Leedu 517 028 Luksemburg 33 432 Ungari 1 269 158 Malta 4 690 Madalmaad 732 370 Austria 691 738 Poola 3 061 518 Portugal 599 355 Rumeenia 1 903 195 Sloveenia 134 278 Slovakkia 394 385 Soome 524 631 Rootsi 699 768 Ühendkuningriik 3 591 683



VIIId lisa



Artikli 125b lõikes 1 osutatud summad Bulgaaria ja Rumeenia jaoks Bulgaaria 789 365 000 eurot Rumeenia 1 753 000 000 eurot»

6) XVIIa lisa asendatakse järgmisega:



„XVIIa lisa



Küprose riiklik üleminekutoetus (eurodes) Sektor 2013 2014 Teraviljad (v.a kõva nisu) 141 439 113 151 Kõva nisu 905 191 724 153 Piim ja piimatooted 3 419 585 2 735 668 Veiseliha 4 608 945 3 687 156 Lambad ja kitsed 10 572 527 8 458 022 Sealihasektor 170 788 136 630 Linnuliha ja munad 71 399 57 119 Vein 269 250 215 400 Oliiviõli 3 949 554 3 159 643 Lauaviinamarjad 66 181 52 945 Kuivatatud viinamarjad 129 404 103 523 Töödeldud tomatid 7 341 5 873 Banaanid 4 285 696 3 428 556 Tubakatooted 1 027 775 822 220 Lehtpuuviljad, sh luuviljad 173 390 138 712 Kokku 29 798 462 23 838 770 ”