02020H1475 — ET — 16.06.2021 — 002.001

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

►B NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2020/1475, 13. oktoober 2020, mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi vaba liikumise piiramisele COVID-19 pandeemiale reageerimisel (EMPs kohaldatav tekst) (ELT L 337 14.10.2020, lk 3)

Muudetud:









▼B

NÕUKOGU SOOVITUS (EL) 2020/1475,

13. oktoober 2020,

mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi vaba liikumise piiramisele COVID-19 pandeemiale reageerimisel

(EMPs kohaldatav tekst)







Üldpõhimõtted

COVID-19 pandeemiale reageerimiseks rahvatervise kaitse meetmete võtmisel ja kohaldamisel peaksid liikmesriigid koordineerima oma meetmeid, tuginedes võimalikult suurel määral järgmistele põhimõtetele:

1. COVID-19 leviku piiramiseks kehtestatud mis tahes piirangud isikute vabale liikumisele liidus peaksid põhinema konkreetsetel ja piiratud avaliku huviga seotud põhjustel, nimelt rahvatervise kaitsel. Selliseid piiranguid tuleb kohaldada kooskõlas liidu õiguse üldpõhimõtetega, eelkõige proportsionaalsuse ja mittediskrimineerimise põhimõttega. Seega ei tohiks võetavad meetmed minna kaugemale sellest, mis on hädavajalik rahvatervise kaitseks.

2. Kõik sellised piirangud tuleks tühistada kohe, kui epidemioloogiline olukord seda võimaldab.

3. Liikmesriikide vahel ei tohi olla diskrimineerimist, näiteks ei tohi kohaldada naaberliikmesriiki reisimise ja sealt saabumise suhtes leebemaid norme kui samas epidemioloogilises olukorras olevatesse teistesse liikmesriikidesse reisimise ja sealt saabumise suhtes.

4. Piirangud ei saa põhineda asjaomase isiku kodakondsusel, vaid peaksid põhinema asukohal (asukohtadel), kus isik 14 päeva jooksul enne saabumist viibis.

5. Liikmesriigid peaksid alati võtma vastu oma kodanikke ning nende territooriumil elavaid liidu kodanikke ja nende pereliikmeid ning võimaldama kiiret transiiti läbi oma territooriumi.

6. Liikmesriigid peaksid pöörama erilist tähelepanu piiriüleste piirkondade, äärepoolseimate piirkondade, eksklaavide ja geograafiliselt eraldatud piirkondade eripäradele ning vajadusele teha koostööd kohalikul ja piirkondlikul tasandil.

7. Liikmesriigid peaksid korrapäraselt vahetama teavet kõigis käesoleva soovituse kohaldamisalasse kuuluvates küsimustes.

Ühised kriteeriumid

8. COVID-19 pandeemiale reageerimiseks vaba liikumise piiramise kaalumisel peaksid liikmesriigid arvesse võtma järgmisi põhikriteeriume:

a) „14 päeva kumulatiivne teatatud COVID-19 juhtumite suhtarv“, st viimase 14 päeva jooksul piirkonna tasandil teatatud uute COVID-19 juhtumite koguarv 100 000 elaniku kohta;

b) „positiivsete testimistulemuste määr“, st positiivsete testide osakaal viimasel nädalal tehtud COVID-19 nakkuse testide koguarvus;

▼M2

c) „testimise suhtarv“, st viimasel nädalal tehtud COVID-19 nakkuse testide arv 100 000 elaniku kohta;

▼M2

d) vaktsineeritus vastavalt Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse andmetele ( 1 );

e) Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse teatatud murettekitavate või uurimisaluste SARS-CoV-2 variantide levimus, võttes arvesse järjendamismahtu ja nende variantide ülekandumise taset ELis/EMPs.

▼B

Andmed ühiste kriteeriumide kohta

9. Täielike ja võrreldavate andmete kättesaadavuse tagamiseks peaksid liikmesriigid iga nädal esitama Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskusele punktis 8 esitatud kriteeriumide kohta kättesaadavad andmed.

Liikmesriigid peaksid need andmed esitama ka piirkondlikul tasandil, et oleks võimalik suunata meetmeid piirkondadele, kus need on hädavajalikud.

Liikmesriigid peaksid vahetama teavet kõigi oma testimisstrateegiate kohta.

Riskipiirkondade kaardistamine

10. Liikmesriikide esitatud andmete põhjal peaks Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus avaldama ELi liikmesriikide kaardi piirkondade kaupa, et toetada liikmesriike otsuste tegemisel. See kaart peaks sisaldama ka andmeid Islandi, Liechtensteini, Norra ja, niipea kui tingimused seda võimaldavad, ( 2 ) Šveitsi Konföderatsiooni kohta. Sellel kaardil tuleks piirkonnad märgistada järgmiste värvidega:

▼M2

a) roheline, kui 14 päeva kumulatiivne teatatud COVID-19 juhtumite suhtarv on väiksem kui 50 ja COVID-19 nakkuse testide positiivsete testimistulemuste määr on alla 4 %; või, kui 14 päeva kumulatiivne teatatud COVID-19 juhtumite suhtarv on väiksem kui 75 ja COVID-19 nakkuse testide positiivsete testimistulemuste määr on alla 1 %;

b) oranž, kui 14 päeva kumulatiivne teatatud COVID-19 juhtumite suhtarv on väiksem kui 50 ja COVID-19 nakkuse testide positiivsete testimistulemuste määr on alla 4 %; kui 14 päeva kumulatiivne teatatud COVID-19 juhtumite suhtarv on väiksem kui 75 ja COVID-19 nakkuse testide positiivsete testimistulemuste määr on alla 1 %; või kui 14 päeva kumulatiivne teatatud COVID-19 juhtumite suhtarv on vahemikus 75 kuni 200 ja COVID-19 nakkuse testide positiivsete testimistulemuste määr on alla 4 %;

c) punane, kui 14 päeva kumulatiivne teatatud COVID-19 juhtumite suhtarv on vahemikus 75 kuni 200 ja COVID-19 nakkuse testide positiivsete testimistulemuste määr on 4 % või üle selle või kui 14 päeva kumulatiivne teatatud COVID-19 juhtumite suhtarv on suurem kui 200, kuid vähem kui 500;

▼M1

ca) tumepunane, kui 14 päeva kumulatiivne teatatud COVID-19 juhtumite suhtarv on 500 või rohkem;

▼B

d) hall, kui punktides a–c esitatud kriteeriumide hindamiseks ei ole piisavalt teavet või kui testimise suhtarv on 300 või vähem COVID-19 nakkuse testi 100 000 elaniku kohta.

Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus peaks samuti avaldama eraldi kaardid iga üldkaardil kajastatava põhinäitaja kohta: viimase 14 päeva teatatud juhtumite suhtarv piirkondlikul tasandil, samuti viimase nädala testimise suhtarv ja positiivsete testitulemuste määr riiklikul tasandil. Kui teave on piirkondlikul tasandil kättesaadav, peaksid kõik kaardid põhinema sellel teabel.

11. Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus peaks iga nädal avaldama kaartide ajakohastatud versiooni ja nende alusandmed.

Ühised künnised rahvatervisega seotud põhjustel vaba liikumise piirangute kaalumisel

12. Liikmesriigid ei tohiks piirata nende isikute vaba liikumist, kes reisivad sellistesse teise liikmesriigi piirkondadesse või saabuvad sellistest teise liikmesriigi piirkondadest, mis on punkti 10 kohaselt liigitatud roheliseks.

13. Kui liikmesriigid kaaluvad piirangute kohaldamist punkti 10 kohaselt muuks kui roheliseks liigitatud piirkondade suhtes,

▼M1

a) peaksid nad võtma arvesse epidemioloogilise olukorra erinevusi oranžiks, punaseks või tumepunaseks liigitatud piirkondades ning tegutsema proportsionaalselt;

▼M2

b) liikmesriigid võiksid võtta arvesse täiendavaid kriteeriume ja suundumusi, sealhulgas vaktsineerimise kulgu. Selleks esitab Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus iga nädal andmed elanikkonna suuruse, haiglaravile suunamise määra, intensiivravile suunamise määra ja suremuse kohta, kui need andmed on kättesaadavad;

c) liikmesriigid peaksid võtma arvesse epidemioloogilist olukorda nende oma territooriumil, sealhulgas murettekitavate ja uurimisaluste SARS-CoV-2 variantide levimust, vaktsineerimise kulgu, testimispõhimõtteid, tehtud testide arvu, positiivsete testimistulemuste määra ja muid epidemioloogilisi näitajaid;

d) liikmesriigid peaksid võtma arvesse testimisstrateegiaid ning pöörama eritähelepanu suure testimise suhtarvuga piirkondade olukorrale, eelkõige piirkondades, kus viimase nädala jooksul on COVID-19 nakkuse testimise määr 100 000 elaniku kohta 10 000 või suurem.

▼M2 —————

▼B

Liikmesriikidevaheline koordineerimine

14. Liikmesriigid, kes kavatsevad oma otsustusprotsesside alusel kohaldada piiranguid isikute suhtes, kes reisivad punkti 10 kohaselt muuks kui roheliseks liigitatud piirkonda või saabuvad sealt, peaksid enne piirangute jõustumist teavitama kõigepealt mõjutatud liikmesriiki. Erilist tähelepanu tuleks pöörata piiriülesele koostööle, äärepoolseimatele piirkondadele, eksklaavidele ja geograafiliselt eraldatud piirkondadele. Enne piirangute jõustumist tuleks piirangute kehtestamise kavatsusest teavitada ka teisi liikmesriike ja komisjoni. Võimaluse korral peaks teavitamine toimuma 48 tundi ette.

Teiste liikmesriikide ja komisjoni teavitamiseks peaksid liikmesriigid kasutama loodud kommunikatsioonivõrgustikke, sealhulgas kriisidele poliitilist reageerimist käsitleva ELi integreeritud korra (IPCR) võrgustikku. IPCRi kontaktpunktid peaksid tagama, et teave edastatakse viivitamata nende pädevatele asutustele.

15. Liikmesriigid peaksid viivitamata teavitama teisi liikmesriike ja komisjoni varem kehtestatud piiravate meetmete kaotamisest või leevendamisest, mis peaks jõustuma võimalikult kiiresti.

Vaba liikumise piirangud tuleks kaotada, kui piirkond liigitatakse punkti 10 kohaselt taas roheliseks, tingimusel et nende piirangute kehtestamisest on möödunud vähemalt 14 päeva.

16. Hiljemalt seitse päeva pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist peaksid liikmesriigid kaotama järk-järgult piirangud, mida kohaldatakse piirkondade suhtes, mis on enne käesoleva soovituse vastuvõtmist punkti 10 kohaselt liigitatud roheliseks.

Ühine raamistik seoses võimalike meetmetega suurema riskiga piirkondadest saabuvate reisijate puhul

▼M2

16a. Liikmesriigid peaksid tungivalt soovitama hoiduda mittehädavajalikust reisimisest piirkondadesse ja piirkondadest, mis on liigitatud punkti 10 kohaselt tumepunaseks. Samuti peaksid liikmesriigid tungivalt soovitama hoiduda mittehädavajalikust reisimisest piirkondadesse ja piirkondadest, kus SARS-CoV-2 murettekitavate või uurimisaluste variantide levimus on suur, ning piirkondadesse ja piirkondadest, kus ebapiisava järjendamise tõttu levimuse kohta andmed puuduvad. Samal ajal peaksid liikmesriigid püüdma hoida ära hädavajaliku reisimise katkemist, tagama transpordivoogude jätkumise kooskõlas roheliste transpordikoridoride süsteemiga ning hoidma ära häireid tarneahelas ning takistusi kutsealastel või ärilistel põhjustel reisivate töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate liikumisele.

17. Liikmesriigid ei tohiks põhimõtteliselt keelata teisest liikmesriigist reisivate isikute sisenemist riiki. Liikmesriigid, kes peavad vajalikuks kehtestada rahvatervise huvides vaba liikumise piirangud oma otsustusprotsesside alusel, võiksid nõuda isikutelt, kelle reis sai alguse punkti 10 kohaselt oranžiks, punaseks või halliks liigitatud piirkonnast, ELi digitaalse COVID-tõendi määruse kohaselt väljastatud testimistõendit, kus on märgitud, et isik on saanud negatiivse testitulemuse — NAAT-testi korral mitte varem kui 72 tundi enne riiki saabumist või — antigeeni kiirtesti korral mitte varem kui 48 tundi enne riiki saabumist. Kui punkti 10 kohaselt oranžiks liigitatud piirkonnast reisival isikul ei ole nimetatud testimistõendit, võidakse nõuda, et ta teeks testi pärast saabumist. Kui punkti 10 kohaselt punaseks või halliks liigitatud piirkonnast reisival isikul ei ole nimetatud testimistõendit, võidakse nõuda, et ta jääks kuni saabumisjärgse testi negatiivse tulemuse saamiseni karantiini või eneseisolatsiooni, välja arvatud juhul, kui reisijal tekivad COVID-19 sümptomid. Liikmesriigid peaksid karantiini/eneseisolatsiooni kestuse ja asendusvõimaluste osas tehtavaid koordineerimisalaseid jõupingutusi suurendama. Alati, kui see on võimalik, ja kooskõlas liikmesriikide otsustatud strateegiatega tuleks soodustada testimise arendamist. Selle punkti kohaselt nõutav SARS-CoV-2 nakkuse test võiks olla kas NAAT-test või terviseohutuse komitees kokku lepitud COVID-19 antigeeni kiirtestide ühisloetelu I lisas loetletud antigeeni kiirtest, ( 3 ) sõltuvalt sihtliikmesriigi kindlaksmääratud korrast. Liikmesriigid peaksid pakkuma taskukohaseid ja laialdaselt kättesaadavaid testimisvõimalusi ning tagama samal ajal, et see ei kahjusta oluliste tervishoiuteenuste osutamist, eelkõige seoses laborite suutlikkusega.

▼M1

17a. Liikmesriigid peaksid nõudma, et isikud, kelle reis sai alguse punkti 10 alapunkti ca kohaselt tumepunaseks liigitatud piirkonnast, teeksid enne saabumist COVID-19 nakkuse testi ning jääksid karantiini/eneseisolatsiooni vastavalt terviseohutuse komitee soovitusele. Sarnaseid meetmeid võiks kohaldada suure probleemsete tüvede levikuga piirkondade suhtes.

SARS-CoV-2 uute nakkavamate tüvede leviku ja mõju kontrolli alla saamiseks peaksid liikmesriigid eelkõige tumepunaseks liigitatud piirkondades võtma, säilitama ja tugevdama isikukaitsemeetmeid, suurendama testimist ja parandama kontaktsete isikute jälgimist ning tõhustama COVID-19 juhtumite kogukondlikult representatiivse valimi jälgimist ja järjendamist.

▼M2

17aa. Erandina punktidest 17 ja 17a ning ilma et see piiraks punkti 18a kohaldamist, ei tohiks isiku suhtes, kellel on ELi digitaalse COVID-tõendi määruse kohaselt väljastatud tõend vaktsineerimise kohta COVID-19 vaktsiiniga, mis kuulub kõnealuse määruse artikli 5 lõike 5 esimese lõigu kohaldamisalasse, ja mille kohaselt on täielikust vaktsineerimisest möödunud vähemalt 14 päeva, kohaldada vaba liikumise lisapiiranguid, nagu reisimisega seotud lisatestimist SARS-CoV-2 nakkuse suhtes või reisimisega seotud eneseisolatsiooni või karantiini. Käesoleva soovituse kohaldamisel tuleks täieliku vaktsineerimisena mõista järgmist: a) isik on saanud kahedoosilise vaktsiini korral vaktsiini mõlemad doosid; b) isik on saanud ühedoosilise vaktsiini; c) isik on saanud kahedoosilise vaktsiini korral ühe doosi pärast varasemat SARS-CoV-2ga nakatumist. Liikmesriigid võiksid sellised täiendavad piirangud tühistada ka pärast kahedoosilise vaktsiini esimest doosi, võttes samal ajal arvesse ainult ühe manustatud vaktsiinidoosi efektiivsust murettekitava või uurimisaluse SARS-CoV-2 variandi puhul, samuti vaktsiinide puhul, mis on hõlmatud ELi digitaalse COVID-tõendi määruse artikli 5 lõike 5 teise lõiguga.

17ab. Erandina punktidest 17 ja 17a ning ilma et see piiraks punkti 18a kohaldamist, ei tohiks isikute suhtes, kellel on ELi digitaalse COVID-tõendi määruse kohaselt väljastatud läbipõdemistõend, millel on märgitud, et esimesest positiivse tulemuse andnud testist on möödunud vähem kui 180 päeva, kohaldada vaba liikumise lisapiiranguid, nagu reisimisega seotud lisatestimist SARS-CoV-2 nakkuse suhtes või reisimisega seotud eneseisolatsiooni või karantiini.

▼M1

17b. Liikmesriigid peaksid andma oma territooriumil elavatele isikutele võimaluse asendada punkti 17 alapunktis b ja punktis 17a nimetatud saabumiseelne COVID-19 nakkuse test saabumisjärgse testiga, mis lisandub kohaldatavatele karantiini-/eneseisolatsiooni nõuetele.

▼M2

Murettekitavate ja uurimisaluste variantide käsitlemine

▼M2

18. Liikmesriigid peaksid võtma arvesse SARS-CoV-2 murettekitavate ja uurimisaluste variantide levimust, eelkõige ülekanduvust suurendavate, raskemat haigestumist põhjustavate või vaktsiini tõhusust mõjutavate variantide levimust, ning järjendamismahtu ja nende variantide ülekandumise taset ELi/EMP piirkonnas, olenemata sellest, milliseks piirkonnaks piirkond on liigitatud. Sel eesmärgil peaksid liikmesriigid kasutama Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse avaldatud andmeid ja riskihindamiste tulemusi murettekitavate ja uurimisaluste variantide kohta ELis/EMPs. Selleks et saada õigeaegset ja täpset teavet SARS-CoV-2 murettekitavate või uurimisaluste variantide ilmumise ja leviku kohta, peaks Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse soovituse kohaselt järjendamismaht liikmesriikides olema vähemalt 10 % või 500 järjestust järjendatud SARS-CoV-2 positiivsetest juhtudest nädalas. Liikmesriigid peaksid esitama igal nädalal andmed järjendatud SARS-CoV-2 positiivsete juhtude ja järjendamismahtude kohta, sealhulgas piirkondlikul tasandil, et tagada mis tahes meetmete suunamine nendele piirkondadele, kus need on rangelt vajalikud.

▼M2

18a. Kui liikmesriigi või mõne selle piirkonna epidemioloogiline olukord kiiresti halveneb ja eelkõige kui seal hakkab laiemalt levima mõni SARS-CoV-2 murettekitav või uurimisalune variant: a) mis suurendab variandi ülekanduvust ja raskemat haigestumist, mõjutab immuunsust või vaktsiini tõhusust ning b) mille puhul enamikus teistes liikmesriikides ei ole võrreldavat asjaomast kogukonnapõhist levikut, võivad liikmesriigid kasutusele võtta hädapidurimehhanismi. Sellest lähtuvalt peaksid liikmesriigid erandkorras ja ajutiselt nõudma, et vaktsineerimistõendi või ELi digitaalse COVID-tõendi määruse kohaselt välja antud läbipõdemistõendi omanikud teeksid SARS-CoV-2 nakkuse testi ja/või jääksid karantiini/eneseisolatsiooni. Võimaluse korral peaksid sellised meetmed piirduma piirkondliku tasandiga. Enne hädapidurimehhanismi kasutusele võtmist peaksid liikmesriigid Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse ja riiklike tervishoiuasutuste asjakohaste tõendite hindamise põhjal pöörama erilist tähelepanu järgmisele: a) murettekitavad või uurimisalused variandid, mille puhul on tuvastatud kogukonnapõhine levik asjaomases piirkonnas, ja b) järjendamismaht asjaomases liikmesriigis, eelkõige sellele, kas see on oluliselt madalam või kõrgem Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse soovitatud tasemest. Komisjonile ja liikmesriikidele ELi digitaalse COVID-tõendi määruse artikli 11 kohaselt edastatud teabe põhjal ning eelkõige juhul, kui uute SARS-CoV-2 murettekitavate või uurimisaluste variantide tõttu kehtestatakse piiranguid, peaks nõukogu olukorra tihedas koostöös komisjoniga ja Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse toel kooskõlastatud viisil läbi vaatama. Sellisel juhul võiks komisjon vajaduse korral esitada ettepanekuid ühtlustatud kriteeriumide kohta nende piirkondade kaardistamiseks, mille suhtes on teatatud uutest SARS-CoV-2 murettekitavatest või uurimisalustest variantidest.

Reisijate erikategooriad ja muud sätted

▼B

19. Reisijatelt, kes täidavad olulist ülesannet või kelle reisimine on hädavajalik, ei tohiks nõuda karantiini jäämist kõnealuse olulise ülesande täitmisel, eelkõige puudutab see järgmisi reisijaid:

a) elutähtsatel kutsealadel töötavad isikud või füüsilisest isikust ettevõtjad, sealhulgas tervishoiutöötajad, piirialatöötajad ja lähetatud töötajad, samuti hooajatöötajad, nagu on osutatud COVID-19 puhangu ajal töötajate vaba liikumise õiguse kasutamist käsitlevates suunistes ( 4 );

b) transporditöötajad või transporditeenuse osutajad, sealhulgas selliste kaubaveokite juhid, millega veetakse kaupu liikmesriigi territooriumil kasutamiseks või millega tehakse üksnes transiitvedusid;

c) patsiendid, kes reisivad mõjuvatel meditsiinilistel põhjustel;

d) õpilased, üliõpilased ja praktikandid, kes reisivad iga päev välismaale;

e) isikud, kes reisivad tungivatel perekondlikel või ärilistel põhjustel;

f) diplomaadid, rahvusvaheliste organisatsioonide töötajad ja rahvusvaheliste organisatsioonide kutsutud isikud, kelle füüsiline kohalolu on nende organisatsioonide tõhusa toimimise jaoks vajalik, sõjaväelased ja politseiametnikud ning humanitaarabi- ja elanikkonnakaitse töötajad oma tööülesannete täitmisel;

g) transiitreisijad;

h) meremehed;

i) ajakirjanikud, kui nad täidavad oma ülesandeid.

▼M2

19a. Punkti 17a kohaselt ning arvestades punktides 17aa ja 17ab sätestatud erandeid, peaksid reisijad, kellel on oluline ülesanne või eriline vajadus, täitma reisimisel tumepunasest piirkonnast testimisnõuded ja jääma karantiini/eneseisolatsiooni, tingimusel et see ei mõjuta ebaproportsionaalselt nende ülesande täitmist ega vajaduse rahuldamist. Erandina ei tohiks transporditöötajatelt ja transporditeenuse osutajatelt kooskõlas punkti 19 alapunktiga b nende olulise ülesande täitmisel nõuda punktis 17 ja punktis 17a sätestatud COVID-19 nakkuse testi tegemist ega karantiini jäämist. Kui liikmesriik võtab kooskõlas punktiga 18a kasutusele hädapidurimehhanismi ning selle tulemusel nõuab transporditöötajatelt ja transporditeenuse osutajatelt COVID-19 nakkuse testi tegemist, peaks kasutama antigeeni kiirtesti ja karantiini jäämist ei peaks nõudma, mis ei tohiks põhjustada transpordihäireid. Et säilitada roheliste transpordikoridoride toimimine, peaksid liikmesriigid transpordi- või tarneahela häirete korral sellised süstemaatilise testimise nõuded viivitamata kaotama või kehtetuks tunnistama.

19b. Lisaks punktis 19a sätestatud eranditele ei tohiks liikmesriigid nõuda testi tegemist või karantiini/eneseisolatsiooni jäämist piirialadel elavatelt isikutelt, kes töö, ettevõtluse, hariduse, pereelu, arstiabi või hoolduse eesmärgil reisivad iga päev või sagedasti üle piiri, eelkõige isikutelt, kes täidavad kriitilise tähtsusega ülesandeid või kes on olulised elutähtsa taristu jaoks. Kui nendes piirkondades kehtestatakse piiriülese reisimise korral testimise nõue, peaks selliste isikute testimise sagedus ja testi liik olema proportsionaalne ning võimaldama punktides 17aa ja 17ab sätestatud erandite tegemist. Kui epidemioloogiline olukord on mõlemal pool piiri ühesugune, ei tuleks reisimisel testimisnõuet kehtestada. Isikutelt, kes väidavad, et nende olukord jääb käesoleva punkti kohaldamisalasse, võidakse nõuda dokumentaalsete tõendite või sellekohase avalduse esitamist.

▼M2

19c. Alaealistelt, kes reisivad koos lapsevanema või lapsevanematega või muu neid saatva isikuga, ei tohiks nõuda karantiini/eneseisolatsiooni jäämist, kui seda ei nõuta neid saatvalt isikult, näiteks punktides 17aa ja 17ab sätestatud erandite tõttu. Lisaks tuleks vabastada alla 12-aastased lapsed nõudest teha reisimiseks SARS-CoV-2 nakkuse test.

▼M2

20. Liikmesriigid peaksid kaaluma isikutelt, kes reisivad nende territooriumile ühistranspordiga, kus istekoht või kajut on eelnevalt määratud, reisija asukoha vormi esitamise nõudmist kooskõlas andmekaitsenõuetega. Sel eesmärgil kutsutakse liikmesriike üles kasutama ühist digitaalset reisija asukoha vormi, mis on välja töötatud ELi ühismeetmega „Healthy Gateways“ ( 5 ). Liikmesriigid peaksid samuti kaaluma ühinemist reisija asukoha andmevahetusplatvormiga, et hõlbustada oma piiriülest kontaktide jälgimise suutlikkust kõikide transpordiliikide puhul.

▼M1

21. Punkti 10 kohaselt tumepunaseks, punaseks, oranžiks või halliks liigitatud piirkonnast saabuvate isikute suhtes kohaldatavad meetmed ei tohi olla diskrimineerivad, st neid tuleks samamoodi kohaldada ka asjaomase liikmesriigi enda tagasipöörduvate kodanike suhtes.

▼B

22. Liikmesriigid peaksid tagama, et kodanikele ja ettevõtjatele kehtestatud ametlikud nõuded toovad konkreetset kasu pandeemia tõkestamisel tehtavates rahvatervisealastes jõupingutustes ning ei tekita põhjendamatut ja tarbetut halduskoormust.

▼M2

23. Kui isikul tekivad sümptomid pärast saabumist sihtkohta, peaks testimine, diagnoosimine, isoleerimine ja kontaktide jälgimine toimuma vastavalt kohalikule tavale ning riiki sisenemist ei tohiks keelata. Teavet saabumisel avastatud juhtumite kohta tuleks kontaktide jälgimise eesmärgil viivitamata jagada nende riikide tervishoiuasutustega, kus asjaomane isik on viimase 14 päeva jooksul viibinud, ja kasutada võimaluse korral reisija asukoha andmevahetusplatvormi või muul viisil varajase hoiatamise ja reageerimise süsteemi.

▼B

24. Piirangud ei tohiks seisneda teatavate transporditeenuste osutamise keelamises.

Kommunikatsioon ja üldsuse teavitamine

▼M2

25. Kooskõlas ELi digitaalse COVID-tõendi määruse artikliga 11 peaksid liikmesriigid asjaomaseid sidusrühmi ja üldsust selgelt, põhjalikult ja õigeaegselt teavitama kõikidest vaba liikumise piirangutest, kõikidest lisanõuetest (nt vajadus teha lahkumiseelne test, millised konkreetsed SARS-CoV-2 nakkuse testid võimaldavad piiranguid mitte kohaldada või vajadus esitada reisija asukoha vorm) ning võimalikult varakult enne uute meetmete jõustumist meetmetest, mida kohaldatakse riskipiirkondadest saabuvate reisijate suhtes. Üldjuhul tuleks see teave avaldada 24 tundi enne meetmete jõustumist, võttes arvesse, et epidemioloogiliste hädaolukordade puhul on vaja teatavat paindlikkust. Teave tuleks avaldada ka masinloetavas vormingus. Seda teavet peavad liikmesriigid korrapäraselt ajakohastama ja sellega peaks olema võimalik tutvuda ka veebiplatvormil „Re-open EU“, mis peaks sisaldama kaarti, mida korrapäraselt avaldab Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus punktide 10 ja 11 kohaselt. Selgelt tuleks kirjeldada meetmete sisu ja geograafilist ulatust ning isikute kategooriaid, kelle suhtes meetmeid kohaldatakse.

▼M2

ELi digitaalse COVID-tõendi kasutuselevõtt

25a. ELi digitaalse COVID-tõendi kasutuselevõtt peaks algama võimalikult kiiresti ja see peaks toimuma tehniliste kirjelduste põhjal, mille liikmesriigid on välja töötanud e-tervise võrgustikus ( 6 ).

▼B

Läbivaatamine

26. Komisjon peaks käesoleva soovituse Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse toel korrapäraselt läbi vaatama. Komisjon peaks sellest nõukogule korrapäraselt aru andma.