D.

KAPITALI KOGUMAHUTUS (vt ESA 95, 3.100–3.116) 2.115. Kapitali kogumahutuse alla kuulub: — kapitali kogumahutus põhivarasse, — varude muutus, — väärisesemete soetamine miinus realiseerimine. 2.116. Kuna PAP kontosid koostatakse üksuste poolt tootmistegevuse raames tekitatud voogude kajastamiseks, käsitletakse allpool üksnes kapitali kogumahutust põhivarasse ja varude muutust. 2.117. Kapitali kogumahutus hõlmab põhikapitali kogukulumit. Kapitali netomahutus saadakse põhikapitali kulumi lahutamisel kapitali kogumahutusest. Põhikapitali kulum on kapitalikaupade amortisatsioon tootmisprotsessi käigus tekkiva tavapärase kulumi tulemusena (vt 3.099). 1. Kapitali kogumahutus põhivarasse a) Mõiste 2.118. Kapitali kogumahutus põhivarasse hõlmab residentidest tootjate põhivara soetusi, miinus realiseerimine, konkreetsel perioodil, millele lisanduvad teatav mittetoodetud varade väärtuse suurenemine tulenevalt tootja või institutsiooniliste üksuste tootmistegevusest. Põhivara on tootmisprotsesside tulemusena tekkiv materiaalne või immateriaalne vara, mida kasutatakse korduvalt või jätkuvalt teistes tootmisprotsessides enam kui ühe aasta jooksul (vt ESA 95, 3.102). b) Rahvamajanduse kui tervikuga seotud käsitlused 2.119. Rahvamajanduse kapitali kogumahutus põhivarasse on vaatlusaasta sisemajanduse kogutoodangu (SKT) osa, mis on ette nähtud enam kui ühe aasta jooksul tootmisprotsessis tootmisvahendina kasutamiseks (erinevalt kodumajapidamiste või avalike institutsioonide lõpptarbimisest, ekspordist ja varude muutustest). Seega ei hõlma rahvamajanduse kapitali kogumahutus põhivarasse kaupu, mis on küll toodetud minevikus ja kuuluvad seega sisemajanduse kogutoodangu alla, kuid mida vaatlusperioodil kasutatakse muuks otstarbeks. Kasutuse või omandilise kuuluvuse muutus ei too kaasa nende kaupade veelkordset kajastamist sisemajanduse kogutoodangus ning ei mõjuta rahvamajanduse kui terviku raames olemasoleva põhikapitali kogumahtu. Kõnealuste tehingute arvestamine on siiski oluline homogeensete majandusharude, tööstuste või sektorite kaupa tehtavates analüüsides. 2.120. Kui omandilise kuuluvuse muutus toob kaasa kasutuse muutuse (st enam ei ole tegemist põhivaraga), väheneb rahvamajanduse põhivara. Sellise juhtumi levinumaks näiteks on mootorsõidukid, mida kodumajapidamised ostavad tootjatelt kasutatuina, kasutatuina teistesse riikidesse müüdavad laevad ning kapitalikaubad, mis on osadeks jaotatud ja vahetoodetena kasutusse võetud. Kuna neil juhtudel moodustab uus kasutus osa rahvamajanduse kogutoodangust (lõpptarbimine, eksport või mis tahes muu kasutus, olenevalt jäätmetest valmistatud kauba liigist), tuleb kapitali kogumahutust põhivarasse vähendada. Seepärast kasutatakse ESA 95s kapitali kogumahutuse arvutamiseks olemasolevate toodetud kaupade netosoetuse mõistet: see võimaldab arvesse võtta kapitali realiseerimist, st põhikapitali vähendamist. 2.121. Olemasolevate kaupade netosoetus võib olla positiivne, mis tähendab, et see võib kajastada põhivara suurenemist majanduses kui tervikus. Selline olukord tekib näiteks juhul, kui kasutatud sõidukeid, mis on sisemajanduse kogutoodangus juba lõpptarbimisena arvesse võetud, ostetakse põhikapitali kandmise eesmärgil. Kuna olemasolevate kapitalikaupade müük ületab ostu, on rahvamajanduse kui terviku puhul netosoetus negatiivne. Kui aga kapitali kogumahutus põhivarasse jaotada kasutajarühmade vahel, võib netosoetus mõningate rühmade osas olla positiivne. c) Omandiõiguse ülemineku kriteerium 2.122. Majanduse mõningate sektorite või harude puhul arvestatakse kapitali kogumahutust põhivarasse omandiõiguse ülemineku (soetamine, realiseerimine) kriteeriumi alusel, mitte aga kaupade kasutuse põhjal. Tuleb märkida, et kapitalirendiga soetatud põhivara (mis ei ole lihtsalt renditud) käsitatakse liisinguvõtja (kui ta on tootja), mitte aga liisinguandja varana, kellele jääb tinglikule nõudele vastav finantsvara (kestvuskaupade erinevate rentimisviiside eristamise kohta vt 2.109 alapunkt d ja ESA 95 II lisa). ( 26 ) 2.123. Omandiõiguse ülemineku kriteeriumi kohaldamine oleneb statistikasüsteemist, mille alusel kapitali kogumahutust põhivarasse arvutatakse. Kui andmed saadakse ostjatelt, teoorias probleeme ei teki (kuigi praktikas on raske registreerida kõiki investoreid). Sageli on arvutuste aluseks siiski (eriti põllumajanduse puhul) kapitalikaupade tootjatelt saadud andmed nende toodangu või müügi kohta. Lisaks juhtudele, kus ei ole selge, kas toode kuulub kapitalikaupade alla või mitte, on raske ka tegelikku ostjat kindlaks teha, kuna kapitalikaupade iseloomu järgi võib üksnes eeldada, kes on kasutaja. Seepärast on põllumajanduses oht, et kirjendatakse ka kapitalikaubad, mille soetajateks ei ole põllumajandusettevõtted, vaid äriettevõtted, kes kasutavad neid ilma operaatorita väljarentimiseks. d) Soetamine 2.124. Põhivara soetamine hõlmab uut või olemasolevat põhivara, mis on soetatud (ostetud, omandatud bartertehingute kaudu, mitterahalise kapitalisiirdena või kapitalirendiga), toodetud ja tootja oma kasutusse jäetud põhivara, põhivara ja mittetoodetud materiaalse vara olulisi parendusi, põllumajandusliku vara loomulikku juurdekasvu (kari ja istandikud) ning kulutusi, mis on seotud mittetoodetud vara üleminekuga (vt ESA 95, 3.103 alapunkt a). 2.125. Seepärast tuleb silmas pidada, et kapitali kogumahutus põhivarasse hõlmab üksnes soetatud kestvuskaupu, mille ühiku väärtus (või koguväärtus, suurtes kogustes soetamise puhul) on üle 500 euro 1995. aasta hindades (vt 2.090). 2.126. Sama kehtib esmaseks paigaldamiseks vajalike kestvuskaupade oma tarbeks ostmise või tootmise puhul. Näiteks õlletehase või veinitootmisettevõtte pudelivaru (välja arvatud tagastamatud pudelid) on varana kirjendatav kaubakogum, ehkki iga üksiku pudeli väärtus on tühine. Sama kehtib restorani toolide ja laudade, nõude ja söögiriistade ning ettevõtte tööriistade suhtes. Nende kaupade esmane paigaldamine on mahutus põhikapitali: põhikapitali kulumit neil juhtudel siiski ei arvutata, kuna eeldatakse, et pärast kõnealust paigaldamist jääb selle väärtus püsivalt samaks, kuna pidevalt ostetakse asendusesemeid kadunud või kasutuskõlbmatuks muutunute asjale. Jooksvad asendusostud kirjendatakse vahetarbimisena. Seda reeglit, mis teoorias on selgelt arusaadav, on mõningatel juhtudel raske praktikas rakendada, kuna statistilised andmed tootmise või müügi kohta ei anna selget ettekujutust, kas kõnealused kaubad on ostetud esmaseks paigaldamiseks või olemasolevate asjade asendamiseks. 2.127. Parendamise, ülesehitamise või ümberehitamise eesmärgil olemasolevate kapitalikaupadega ühendatavad kaubad ja teenused, mis pikendavad nende tööiga või suurendavad nende tootlikkust, kirjendatakse nende kapitalikaupadena, millega nad ühendatakse. Seda tööd käsitatakse uue põhivara soetamisena. Põhimõtteliselt hõlmab käesolev rubriik kõiki kaupu ja teenuseid, mis ühendatakse kapitalikaupadega ning lähevad kaugemale, kui on vajalik jooksvaks hoolduseks ja remondiks. Jooksvaks hooldeks loetakse kõik teenused, mis on kapitalikaupade normaalse elueaga võrreldes lühikeste ajavahemike järel korduvalt vajalikud, et säilitada nende kaupade kasutuskõlblikkus. Siia alla kuulub näiteks kapitalikaupade kiirestikuluvate osade asendamine, välis- ja sisepindade värvimine jms. 2.128. Ühelgi juhul ei ole hooldeks kulutatud summade suurus kriteeriumiks, mille põhjal määratakse kindlaks, kas teenusega luuakse vara või on tegemist jooksva hooldega, kuna suure väärtusega kapitaliobjektide puhul võivad ka jooksva hooldega seotud teenused olla väga kulukad (vt 2.109 alapunkt e). Rangelt võttes tuleks olemasolevate kapitalikaupade suhtes teostatavate teenuste jaotamisel “jooksva hoolde” või “kapitali kogumahutuse” alla lähtuda ajavahemikust, mis kulub ajani, kui teenust taas kord tarvis on: tavajuhul vähem kui ühe aastaga ära kuluvate osade, näiteks veoki rehvide asendamine loetakse jooksvaks hooldeks, mootori asendamine aga kapitalimahutuseks põhivarasse, kusjuures mitte seetõttu, et mootori väärtus on suurem, vaid seetõttu, et mootorit ei ole üldjuhul tarvis välja vahetada igal aastal, vaid mitme aasta järel. Seda liiki teenuse kirjendamine varade alla (st käsitamine kapitalimahutusena põhivarasse, mitte jooksva hooldena) võimaldab põhikapitali kulumi kaudu jaotada selle väärtuse ühtlaselt kogu kasutusajale. 2.129. SNA 93s sätestatakse, et põhivara parendused tuleb kindlaks määrata kas põhivara omaduste muutumise ulatuse järgi (st suuruse, kuju, jõudluse, mahu või oodatava tööea oluline muutus) või selle järgi, et parendused ei ole sellist tüüpi muudatused, mis muude sama liiki varade puhul on hariliku hoolde- ja remondiprogrammide raames tavapärased (vt SNA 93, 10.49). e) Realiseerimine 2.130. Põhivara realiseerimine hõlmab põhivara müüki, lammutamist, vanametalliks lammutamist või hävitamist omaniku poolt või nende loovutamist bartertehingute käigus või loonustasuna (vt ESA 95, 3.103 alapunkt b ja 3.104). Realiseerimine peab üldjuhul kaasa tooma omandiõiguse muutumise ning sellel peab olema otsene majanduslik eesmärk (seepärast ei arvata kõnealuse realiseerimise hulka põhivara lammutamist, vanametalliks lammutamist või hävitamist omaniku poolt juhul, kui taoline kasutusest kõrvaldamine ei hõlma edasist majanduslikku kasutamist) (vt SNA 93, 10.35 ja 10.39). Teatavat liiki realiseerimine võib siiski jääda sama institutsioonilise üksuse piiresse, näiteks põllumajandustootja poolt loomade tapmine ja äratarbimine tema perekonna poolt. f) Põhivarasse tehtava kapitali kogumahutuse väärtuse hindamine 2.131. Kapitali kogumahutust põhivarasse hinnatakse ostuhinna alusel (sisaldab omandiõiguse ülemineku kulusid, paigaldamiskulusid ja muid tehingukulusid) või, enda tarbeks tootmise puhul, sarnase põhivara baashinna alusel (baashind saadakse tehtud kulutuste summa järgi). Realiseerimine tuleb kirjendada müügihinna alusel, mis peab olema vastavuses ostuhinnaga, miinus vara omandi üleminekuga seotud kulud, paigalduskulud ja tehingukulud (vt 2.130). g) Omandi üleminekuga seotud kulud 2.132. Vara omandi üleminekuga seotud kulud on soetaja poolne kapitali kogumahutus põhivarasse, ka juhul, kui osa kuludest kannab müüja. Need hõlmavad vara valduse ülevõtmiseks tehtud kulutusi (paigaldus- ja veokulud jne), vahendustasusid ja komisjonitasusid (notarid, eksperdid jne) ning makse, mis tuleb tasuda vara omandi õleminekul kasutatud vahendusteenustelt. 2.133. Soetaja kapitali kogumahutus põhivarasse hõlmab soetatud kaupade väärtust (välja arvatud tehingukulud) ning soetamisega seotud tehingukulude kogusummat. Seevastu müüja kapitali kogumahutus põhivarasse hõlmab üksnes müüdud kaupade väärtust (välja arvatud tehingukulud). ( 27 ) Mittetoodetud vara puhul (näiteks maa või patenditud vara puhul, nagu tootmisõigused), mis kapitali kogumahutuse alla ei kuulu, tuleb need kulud vara soetamisest/realiseerimisest lahutada ning kirjendada eraldi rubriiki soetaja poolse kapitali kogumahutusena põhivarasse. h) Kapitali kogumahutus põhivarasse ja vara väärtus 2.134. Bilanss, kus esitatakse ükshaaval olemasolevate varade väärtused ja võetud kohustused, sisaldab teavet vara väärtuse muutuse erinevate tegurite kohta. Vara väärtuse muutus määratletakse (vt ESA 95, 7.08) arvestusperioodi lõpus ja alguses hinnatud väärtuse vahena ning seda võib väljendada järgmiselt:



Vara väärtus arvestusperioodi lõpul – Vara väärtus arvestusperioodi alguses = Kapitali kogumahutus põhivarasse – Põhikapitali kulum + Muud mahumuutused + Nominaalne kapitalikasum (kahjum maha arvatud) 2.135. Nominaalne kapitalikasum (kahjum maha arvatud) on vaatlusperioodi jooksul tekkinud kapitalikasum (kahjum maha arvatud), mis tuleneb sellise vara hinna muutumisest, mille majanduslikud ja füüsilised (kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed) omadused jäävad vaatlusperioodil muutumatuks. Kõnealused muutused kirjendatakse ümberhindluskontole. 2.136. Muud varade mahu muutused on vood, mis võimaldavad kirjendada loodusvarade avastamist, halvenemist või ammendumist ning erakorraliste sündmuste tagajärgi, mis võivad muuta varadest saadavat kasu. Põllumajandustööstuse varade puhul võib mahu muutused jagada kolme peamisse kategooriasse: — erakorralised kaod või õnnetustest (maavärinad, sõjad, põud, epideemiad jne) põhjustatud kaod, — varade oodatava amortisatsiooni (mida mõõdetakse põhikapitali kulumi abil) ning tegeliku amortisatsiooni (mis tuleneb oodatust kõrgemat amortisatsiooni põhjustavast ettenägematust vananemisest, kahjustumisest, halvenemisest ja õnnetusjuhtumitest) vahe, — põhivara klassifikatsiooni või struktuuri muutused: nt põllumajandusmaa majandusliku otstarbe muutumine, lihatoodanguks suunatav piimakari (vt 2.149, allmärkus 1) või põllumajandushoonete kasutuselevõtt eraotstarbel või muul majanduslikul eesmärgil. 2.137. Seepärast ei ole kapitali kogumahutus põhivarasse ja põhikapitali kulum (vt 3.089–3.106) ainsad tegurid, mida tuleb varade väärtuse muutuse analüüsimisel arvesse võtta. i) Põhivarasse tehtava kapitali kogumahutuse tegurid 2.138. ESA 95s eristatakse nelja liiki tegureid, mis tuleb kirjendada kapitali kogumahutusena põhivarasse (vt ESA 95, 3.105): — uue või olemasoleva materiaalse põhivara soetamine, millest on maha arvatud realiseerimine (elamud, muud hooned ja rajatised, masinad ja seadmed, istandikes kasvatatud vara), — uue või olemasoleva immateriaalse põhivara soetamine, millest on maha arvatud realiseerimine (maavarade uuringud, arvutitarkvara, kunsti- ja muud teosed), — materiaalse mittetoodetud vara, sealhulgas maa olulised parendused, — mittetoodetud vara, näiteks maa ja patenditud vara omandi üleminekuga seotud kulud. 2.139. PAP koostamisel eristatakse kapitali kogumahutusel põhivarasse viit liiki tegureid: — korduvalt toodangut andvad istandikud, — kari, — materiaalne ja immateriaalne põhivara: — — masinad ja muud kapitalikaubad, — transpordivahendid, — põllumajandushooned (mitteeluruumid), — muud rajatised, v.a maaparandus (muud hooned ja rajatised jms), — muud (arvutitarkvara jms), — maaparandus, — mittetoodetud vara, näiteks maa ja tootmisõiguste omandi üleminekuga seotud kulud. 2.140. Kapitali kogumahutus põhivarasse hõlmab põllumajanduslike varade puhul kahte liiki varasid (istandikud ja loomad), mida kasutatakse korduvalt ja jätkuvalt toodete (puuviljad, kautšuk, piim jms) tootmiseks: viljapuud, viinapuud, humalapõllud, marjaistandikud ja sparglipeenrad. Jõulupuuistandikud (mis annavad valmistoodangut vaid ühe korra) ei ole põhivara, nagu ka mitte teravili ega köögiviljad. Põhivarana käsitatavad loomad on näiteks aretuskari, piimakari, villalambad ja veoloomad (tapaloomad, sealhulgas tapalinnud, ei ole põhivara). j) Istandikud 2.141. Vastavalt ESA 95le (3.103) on istandikesse tehtud kapitali kogumahutuse väärtus vastavuses korduvalt toodangut andvate täisikka jõudnud loodusvarade (näiteks viljapuud) soetamisega arvestusperioodil, millest arvatakse maha realiseerimine, pluss nimetatud loodusvarad, mis ei ole veel täisikka jõudnud (st ei kanna vilja). 2.142. See põhivarasse tehtava kapitali kogumahutuse mõiste hõlmab: — arvestusperioodil tehtud kulutusi uute istandike rajamiseks (uued või uuendatud), sealhulgas arvestusperioodil nooristandike (esimesed kolm aastat) hooldamiseks kulutatud summasid, — istandike olemusliku väärtuse kasv kuni täisikka jõudmiseni, — täisikka jõudnud istandike omandi üleminekuga seotud kulutused põllumajanduslike üksuste vahelistes tehingutes. 2.143. Kapitali kogumahutuses istandikesse kajastavad kaks esimest tegurit oma põllumajandustoodangut, mis mahutatakse põhivarasse. 2.144. Istandike realiseerimine (kirjendatakse negatiivse kapitali kogumahutusena põhivarasse) võib toimuda kahel viisil: kasvavaid istandikke võib müüa teistele (põllumajanduslikele) üksustele, millisel juhul kantakse PAPsse üksnes omandi üleminekuga seotud kulud. Teiseks võimaluseks on istandike langetamine enne nende tavapärase kasvuperioodi lõppu. Sellisel juhul peab aga langetatud istandikel vastavalt realiseerimise üldisele määratlusele olema otsene majanduslik kasutusotstarve; teiste sõnadega, tarvis on kaupade ja teenustena väljenduvat tasakaalustavat kirjet (näiteks müük puidu müügiga tegelevale ettevõttele). ( 28 ) Viimasel juhul peaks istandike realiseerimisväärtus, mis kirjendatakse negatiivse kapitali kogumahutusena põhivarasse, jääma mõõdukuse piiresse. 2.145. Sellest tulenevalt ei tohi enamikul juhtudest (st välja arvatud punktis 2.144 sätestatud juhul) väljajuurimiste väärtust maha arvata istandikesse tehtavate investeeringute väärtusest. Olemasolevate istandike uuendamiseks mõeldud investeeringuid tuleb käsitada investeeringute, mitte jooksvate hooldekuludena. 2.146. Istandike väljajuurimist tuleb analüüsida seostatuna põhikapitali kulumi arvutamisega. Vastavalt ESA 95le ei teki istandike puhul põhikapitali kulumit, mis oleks vastavuses istandike amortisatsiooniga pärast täisikka jõudmist. Istandike väljajuurimisi ( 29 ) tuleks seepärast tõlgendada järgmiselt: — enne istandike tavapärase kasvuperioodi lõppu teostatud väljajuurimisi käsitatakse varadest välja langenud istandikena. Väljajuurimisi arvestatakse põhikapitali kulumis istandike kogu tootliku ea vältel, — “erakorralised” väljajuurimised on enne istandike tavapärase kasvuperioodi lõppu erinevatel (majanduslikel, strateegilistel jms) põhjustel toimuvad väljajuurimised. Neid tuleks tõlgendada tegeliku (toimunud) amortisatsiooni ja põhikapitali kulumi abil mõõdetava tavapärase amortisatsiooni vahena. Kulumi ülejääk tuleks kirjendada “muude varade mahu muutuste” kontole (akumulatsioonikonto), mis PAPs ei sisaldu. 2.147. Istandike väärtuse muutus arvestusperioodil hõlmab seepärast järgmist nelja komponenti (vt 2.134): — kapitali kogumahutus põhivarasse, mis vastab vaatlusperioodi soetuste ja realiseerimiste väärtuse vahele, nagu on määratletud punktides 2.141–2.145, — põhikapitali kulum, millega mõõdetakse istandike amortisatsiooni, nagu see on määratletud punktis 2.146, — muud “mahu” muutused, mille osas võetakse arvesse istandikke mõjutavate ettenägematute sündmuste mõju (nt erakorralised väljajuurimised) ning mis kirjendatakse “muude varade mahu muutuste” kontole (vt punktide 2.136 ja 2.146 määratlust), — kapitalikasum (kahjum maha arvatud), millega mõõdetakse arvestusperioodi hinnamuutustest tulenevat väärtuse muutust ning mis kirjendatakse ESA 95 akumulatsioonikontode ümberhindluskontole (vt punkti 2.135 määratlust). 2.148. Investeeringud kasvatatavatesse taimekasvatustoodanguvaradesse kirjendatakse müügina, kui tegu on seda liiki põllumajanduslikule allhankele spetsialiseerunud ettevõtetega (mullaharimine, masinate, taimede, tööjõu jms pakkumine), või oma tarbeks toodetud kapitalikaupade toodanguna (vt 1.75). Istandikest saadava oma tarbeks mõeldud toodangu puhul tuleb kirjendada järgmised andmed: a) toodangu väärtuse arvutamiseks: istandike alla kuuluvate oma tarbeks toodetud kapitalikaupade puhul kas sarnaste istandike väärtus, mis hinnatakse baashinna ja perioodi jooksul tehtud kulutuste võrdelise jaotuse alusel, või perioodi jooksul tarbitud toodete (sh puukoolitaimed) ja teenuste väärtus; b) vahetarbimise arvutamisel erinevate vahetarbitud kaupade (sealhulgas puukoolitaimed) väärtused; c) kapitali kogumahutuse osas põhivarasse: rubriiki “istandikud” väärtus, mis saadakse istandikes oma tarbeks toodetud kapitalikaupade väärtuse (st alapunktis a nimetatud kirje) ja kõnealust liiki allhankele spetsialiseerunud üksuste istandike toodang. k) Kari põhivarana 2.149. Kariloomade puhul hõlmab kapitali kogumahutus põhivarasse järgmisi koostisosi: — karja iga-aastane kasv (kuni täisikka jõudmiseni); — kariloomade soetamine (import), millest arvatakse maha realiseerimine (tapmine ( 30 ) ja eksport); — põllumajanduslike üksuste vahelises kaubanduses omandi üleminekuga seoses tehtud kulutused. ( 31 ) 2.150. Vastavalt ESA 95le on kariloomade puhul kapitali kogumahutuse põhivarasse aasta jooksul toimunud kariloomade soetuste (loomulik kasv ja import), sealhulgas oma tarbeks tootmise, ning kariloomade realiseerimise (tapmine, ( 32 ) eksport või muu lõppkasutus) vahe, millele lisatakse omandi üleminekuga seotud kulud. ( 33 ) Kapitali kogumahutus põhivarasse jaguneb kariloomade puhul looma kogu elueale. Alguses hõlmab kapitali kogumahutus põhivarasse peamiselt looma loomulikku kasvu. Looma täisikka jõudmisel mõõdetakse kapitali kogumahutust põhivarasse peamiselt realiseerimiste kaudu (müük tapmiseks või ekspordiks). Import, eksport ja omandi üleminekuga seotud kulud tekivad kariloomade puhul kapitali kogumahutusel põhivarasse looma kogu kasuliku eluea jooksul. Kariloomade loomulik kasv (mitte kapitali kogumahutus põhivarasse tervikuna) on loomade kui kapitalikaupade põllumajanduslik tootmine oma tarbeks. 2.151. Nagu punktis 2.134 märgitakse, on kariloomade puhul kapitali kogumahutus põhivarasse vaid üks varade väärtuse muutuse element. Tegelikult on kariloomade puhul kapitali kogumahutust põhivarasse võimalik mõõta üksnes kalendriaasta keskmise hinna alusel hinnatavate loomade arvu muutusena igas kariloomade kategoorias (kvantitatiivne meetod), kui täidetud on kolm tingimust: — ei esine nominaalset kapitalikasumit ega -kahjumit (st kariloomade hinna ja arvu muutused on tavapärased), — ei esine muid mahu muutusi (st loodusõnnetustest tingitud kadusid, muutusi klassifikatsioonis jms), — puudub põhikapitali kulum (st ei oodata kariloomade väärtuse vähenemist). Teine arvutusmeetod (otsene meetod) hõlmab iga kariloomade kategooria sissetulekuid ja väljaminekuid vastavates hindades: lisaks soetustele ja realiseerimistele tuleb selle meetodi puhul võtta arvesse sissetulekuid (eelkõige sünnid) ja väljaminekuid põllumajandusettevõtetes. 2.152. Seepärast ei saa kariloomade puhul kapitali kogumahutust põhivarasse üldjuhul mõõta arvestusperioodi alguse ja lõpu vahelise erinevusena kariloomade väärtuses. Reegel, mida kasutatakse arvutamaks kapitali kogumahutust kariloomadesse kui põhivarasse, oleneb otseselt kariloomade väärtuse (mitte kapitali kogumahutuse väärtuse) muutuse kirjendamise ja mõõtmise meetodist, eelkõige asjaomasest põhikapitali kulumist. 2.153. Teoorias tuleks kariloomade puhul arvestada põhikapitali kulumit. ( 34 ) Tegelikult aga on põhikapitali kulum kariloomade puhul tootmiseks kasutatavate loomade oodatav produktiivsuse vähenemine, mis omakorda kajastub kõnealustest loomadest saadava tulevase tulu muutumises. Põhikapitali kulumi hindamisega seotud praktilisi probleeme silmas pidades (arvutusparameetrite määratlemine on väga raske, vt 3.105 ja 3.106) ei tohiks siiski produktiivloomade puhul põhikapitali kulumit arvestada. 2.154. Kariloomade puhul võib kapitali kogumahutust põhivarasse mõõta erinevate meetoditega. Jooksva inventuuri meetodi puhul on võimalik kõikide punktis 2.149 sätestatud kapitali kogumahutuse elementide (kariloomade loomulik kasv, import, müük tapmiseks ja ekspordiks, omandi üleminekuga seotud kulutused) väärtust väga täpselt hinnata. Selle meetodi kasutamiseks on aga tarvis suurel hulgal andmeid (näiteks produktiivloomade hinnad kogu nende kasuliku tööea jooksul). Sama kehtib meetodite puhul, mis põhinevad loomakasvatuse tootmistsüklil. Seepärast on tarvis kasutusele võtta lihtsam meetod, isegi kui see ei ole sama täpne. 2.155. Soovitatava meetodi puhul kasutatakse kaudset arvutamist. ( 35 ) Arvutamise aluseks on kariloomade arvu muutus ning järgmised kaks eeldust: — kariloomade hinnad on püsivad ja mõistlikult prognoositavad, mistõttu koguste väärtuse hindamiseks on võimalik kasutada aasta keskmist hinda, arvates maha kapitalikasumi/kahjumi, — erakorralised kaod on prognoositavad (nii koguse kui hindade osas). 2.156. Kapitali kogumahutust põhivarasse mõõdetakse järgmiste elementide summana:



Kapitali kogumahutus põhivarasse = Kariloomade arvu muutus arvestusperioodi alguse ja lõpu vahelisel ajal, hinnatuna aasta keskmise hinna P alusel + Tapaallahindlus + Muud produktiivloomade kaod + Omandi üleminekuga seotud kulud 2.157. “Tapaallahindlus” on produktiivloomadena hinnatud kariloomade väärtuse (niiöelda “kapitalihinna”) ja samade loomade tapahinna (st müügihind tapamajas) vahe produktiivloomade väljaminekul varudest. 2.158. Mõiste “muud produktiivloomade kaod” hõlmab kahte liiki kadusid: — täisikka jõudnud produktiivloomade erakorralised kaod, — elu lõpuni (loomuliku surmani) tootmisprotsessis kasutatavate kariloomade väärtus. 2.159. Kadude väärtus, mida kapitali kogumahutuse arvutamisel arvesse võetakse, on kariloomade perioodi alguses hinnatud väärtuse ning likvideerimisväärtuse vahe. Likvideerimisväärtus on tapetavate loomade müügihind (st müügi või oma lõpptarbimise korral) või null, kui loomadel enam majanduslikku otstarvet ei ole (loomad hävitatakse vms). 2.160. Mõisted “muud produktiivloomade kaod” ja “tapaallahindlus” tähistavad vooge, mis kirjendatakse bilansis “muude varade mahu muutuste” kontole. Need on ühenduslüliks varade väärtuse muutuse erinevate tegurite ning põhivarasse tehtava kapitali kogumahutuse vahel ning tagavad järjepidevuse ESA 95 suhtes. Nende tähelepanuta jätmine tooks kaasa kariloomadesse kui põhivarasse tehtava kapitali kogumahutuse alahindamise. 2.161. Kariloomade kui põhikapitali oma tarbeks tootmise (loomade loomulik kasv) hinnang põhineb punktis 2.149 sätestatud kariloomadesse kui põhivarasse tehtava kapitali kogumahutuse mõistel ning seda kohaldatakse täisikka mittejõudnud loomade suhtes: Oma tarbeks tootmine = kapitali kogumahutus põhivarasse + realiseerimine (tapmine ja eksport) – soetamine (import) ( 36 ) – (omandi üleminekuga seotud kulud). l) Materiaalne ja immateriaalne põhivara (v.a põllumajanduslik vara) 2.162. Materiaalne ja immateriaalne põhivara, välja arvatud põllumajanduslik vara (istandikud ja kariloomad), hõlmab järgmisi elemente: — masinad ja muud kapitalikaubad, — transpordivahendid, — põllumajandushooned (mitteeluruumid), — muud (arvutitarkvara jms). 2.163. Kapitali kogumahutus põhivarasse on nende varade soetamine (arvestusperioodil toodetud või imporditud uued varaobjektid või olemasolevad varad), millest arvatakse maha siirded teistesse (põllumajanduse või muude tööstusharude) üksustesse. Tuleb silmas pidada, et kui ühel arvestusperioodil toimub kõnealune tehing kahe põllumajandustööstuse üksuse vahel, tasaarvestatakse need vood omavahel ning asjaomasesse põhivara rubriiki kantakse üksnes omandi üleminekuga seotud kulutused. 2.164. Ehitiste või (müügiks ette nähtud) kapitalikaupade puhul, mille tootmine ulatub mitmesse perioodi, kirjendatakse tootmisperioodil tehtud töö väärtus tootja varude muutusena (lõpetamata toodanguna). Neid kaupu (materiaalsed või immateriaalsed) ei kirjendata kapitali kogumahutusena põhivarasse, kuni omand ei ole üle läinud. Seevastu oma tarbeks tootmisel kirjendatakse tehtud töö kapitali kogumahutusena põhivarasse kogu tootmisperioodil (vt 2.025). 2.165. Varasid, mille majanduslik kasutus muutub, kuid omand mitte (nt kui põllumajandushoone võetakse kasutusele põllumajandustootmisega mitteseotud otstarbel), ei kirjendata realiseerimisena. Muutused kirjendatakse “muude varade mahu muutuste” kontole. (m) Maaparandus 2.166. Mittetoodetud materiaalse põhivara olulised parendused on enamasti seotud maaparandusega (maa parem kvaliteet ja kõrgem saagikus tänu niisutus-, kuivendus- ja tulvaennetusmeetmetele jms) ning neid tuleks käsitada sarnaselt muude kapitali kogumahutustega põhivarasse. Kuna maa soetamist ja võõrandamist ei kirjendata kapitali kogumahutusena põhivarasse (tegemist on mittetoodetud varaga), loetletakse maaparandusse tehtud investeeringud eraldi kapitali kogumahutuse erirubriigis. 2.167. Kõnealused investeeringud on kulutused maa parendamiseks ja muuks produktiivkasutuseks ettevalmistamiseks, välja arvatud tavapärased hooldekulutused (vt 2.127–2.129). Kulutuste tegijaks peavad olema põllumajandusettevõtjad või nende kulutuste tulemusena loodu peab saama nende omandiks. See kehtib eelkõige infrastruktuurikulutuste puhul, näiteks kändudest puhastamine, tasandamine, kuivendamine, niisutamine ja eraldiasetsevate maatükkide ühendamine (vt ESA 95, 3.106 ja SNA 93, 10.51–10.54). n) Mittetoodetud vara omandi üleminekuga seotud kulud 2.168. Mittetoodetud vara omandi üleminekuga seotud kulud tekivad maa ja mittetoodetud immateriaalse vara (patenditud vara, tootmisõigused jms) soetamisel põllumajanduslike üksuste poolt. Neid soetusi ei kirjendata kapitali kogumahutusena põhivarasse (vaid teise kapitalikonto rubriiki, kuna tegemist on mittetoodetud varaga) ning kapitali kogumahutusena põhivarasse kirjendatakse üksnes omandi üleminekuga seotud kulud (kirjendab soetaja, mitte aga müüja). o) Kaubad ja teenused, mida ei käsitata kapitali kogumahutusena põhivarasse 2.169. Kapitali kogumahutusena põhivarasse ei käsitata järgmisi kaupu ja teenuseid: a) väikese väärtusega väiketööriistad, tööriietus, varuosad ja püsiseadmed ost (väärtus alla 500 euro 1995. aasta hindades), isegi juhul kui nende kasutusiga on pikem kui üks aasta (vt siiski ka 2.125 ja 2.126); kuna neid uuendatakse korrapäraselt, ning raamatupidamistava järgmiseks, käsitatakse kõnealuste kaupade ostu vahetarbimisena (vt 2.105 ja 2.106); b) jooksev hoole ja remont (vt 2.127–2.129), kirjendatakse vahetarbimisena; c) teadusuuringud, reklaam, turu-uuringud jms teenused. Nende teenuste ost kuulub vahetarbimise alla (vt 2.108 alapunkt d); d) kestvuskaubad, mida kodumajapidamised soetavad oma kodusteks vajadusteks; kuna neid kaupu ei kasutata tootmiseks, käsitatakse neid lõpptarbimisena; e) varudena käsitatavad loomad: tapmiseks ette nähtud nuumloomad, sealhulgas kodulinnud; f) põhivara kapitalikasum ja –kahjum (kirjendatakse ümberhindluskontole, vt 2.135); g) õnnetusjuhtumitest (loomataudid jms) või vääramatust jõust (tulvad, tormid jms) põhjustatud põhivara kaod (vt 2.045 ja 2.136). 2.170. Samaaegselt kutsealaseks tegevuseks ja eraotstarbel kasutatavad kapitalikaubad (näiteks mootorsõidukid) kirjendatakse lähtuvalt nende kahest kasutusviisist: osaliselt kapitali kogumahutusena põhivarasse ning osaliselt lõpptarbimisena. 2. Varude muutus a) Varude ja varude muutuse määratlus 2.171. Varud on kõik kaubad, mis ei kuulu põhikapitali hulka ning on konkreetsel ajahetkel tootjaüksuste omandis. Eristatakse kahte liiki varusid: sisendivaru ja väljundivaru: — Sisendivaru moodustavad toorained ja tarned, mida kasutatakse hiljem tootmisprotsessides sisendina. Üldjuhul kasutatakse nende toodete tarbimise arvutamiseks vastupidiste ostude (või muud liiki soetuste) tasaarvestamist varude muutustega vaatlusperioodil (vt 2.021). — Väljundivarude alla kuuluvad valmistoodangu varud ja tootja lõpetamata toodang. Neid võetakse arvesse toodangu arvutamisel. Väljundivarude hulka kuuluvad: — — tööstuse valmistoodang: kaubad, mida tootja ei kavatse enne muuks majanduslikuks kasutamiseks saatmist enam töödelda. Põllumajanduse puhul on sellised tooted taimekasvatussaadused, oliiviõli, viinamarjavirre, loomakasvatustooted ja lahutamatute kõrvaltegevuste raames toodetud kaubad, — lõpetamata toodang: toodang, mis ei ole täielikult lõpetatud. PAP puhul kuuluvad siia alla vein, tapmiseks ette nähtud loomad, kõik tibud ja muud kodulinnud (sh aretuslinnud) ning muud loomad, välja arvatud põhikapitalina käsitatavad loomad. Tuleb märkida, et kasvavaid põllukultuure (vt 2.012) ei käsitata raamatupidamise aastaaruandes lõpetamata toodanguna. 2.172. Kasvavate põllukultuuride lõpetamata toodanguna kirjendamatajätmist õigustab Euroopa põllumajanduses asjaolu, et valdava enamuse põllukultuuride tootmistsükkel on lühem, kui arvestusperiood. Ka on leitud, et nende kirjendamine saagikoristuse ajal tagab tegevusest saadava tulu analüüsimisel piisava järjepidevuse tootmiskulude suhtes (vt 2.012). Kui saagikoristus, mullaharimine ja külvamine toimuvad eri arvestusperioodidel, kirjendatakse perioodil, mil kulud tekkisid, arvestuslik kahjum, ja saagikoristusperioodil arvestuslik kasum. See arvestusmeetod on siiski vastuvõetav, kuna juhul, kui tingimused jäävad aastast aastasse samaks, katab kõnealuse kulu samal perioodil eelmise saagi müügist saadud tulu ning tagatud on ligikaudne tasakaal. Kõnealust kompensatsiooni ei toimu üksnes tootmise olulise muutuse või väga viletsa saagi korral. Sellisel juhul võib siiski teatavaks teha, et toodang kirjendatakse lõpetamata toodanguna (vt ka 2.013). 2.173. Tuleb märkida, et varudesse ei kanta teenuseid, välja arvatud teenused, mis sisalduvad varudesse kantavate kaupade ostuhinnas. 2.174. ESA 95 kohaselt lahutatakse varude muutuse mõõtmiseks sissetulekute väärtusest väljaminekute väärtused ning korduvad kaod varudest, kui neid on. b) Varude muutuste kirjendamise ja hindamise aeg 2.175. Varudesse lisandunud vara väärtus hinnatakse varudesse lisandumise kuupäeva seisuga ja varudest välja läinud vara väärtus väljaminekul kehtivate hindade alusel. Varudesse lisandunud ja varudest väljaläinud vara kirjendamise (ja hindamise) aeg peab olema vastavuses toodetega tehtavate teiste tehingute (toodangu valmimine ja vahetarbimine) ajaga. 2.176. Varude muutuste (valmistoodangu või lõpetamata toodangu lisandumine, väljaminek ja korduvad kaod) väärtuse hindamiseks kasutatakse baashinda. Lõpetamata toodangu lisandumisel tuleks hinna määramiseks kohaldada perioodi lõpuks kogunenud tootmiskulude osa sarnase valmistoote baashinna suhtes. Lisandunud lõpetamata toodangu väärtust võib hinnata ka tootmiskulude väärtuse alusel, millele lisatakse oodatav tegevuse ülejääk või (prognoositav) segatulu (vt ESA 95, 3.51 ja 3.52). 2.177. ESA 95s soovitatakse varude lisandumise ja väljamineku kirjendamiseks jooksva inventuuri meetodit. See lahendus ei ole siiski üldkohaldatav, kuna teavet lisandumiste ja väljaminekute kohta on raske saada. Et siiski jooksva inventuuri meetodit kohaldada, soovitab ESA 95 “kvantitatiivset” meetodit, kus varude muutusi mõõdetakse arvestusperioodi varude algseisu ja lõppseisu võrdlemise teel, hinnates varude väärtust asjaomase perioodi keskmiste hindade alusel. See meetod on siiski kohaldatav üksnes juhul, kui hinnad püsivad vaatlusperioodil stabiilsetena või kui hinnad va varud suurenevad või vähenevad arvestusperioodil püsivas tempos. 2.178. Nimetatud “kvantitatiivset meetodit” ei saa kohaldada taimekasvatustoodangu suhtes, kuna selle hinnad ja kogused kõiguvad tootmisprotsessist ja pakkumise ning nõudluse struktuurist tulenevalt. Seda põllumajandusele iseloomulikku probleemi tunnistatakse ka ESA 95s (vt 3.124 alapunkt c). 2.179. Ka tuleb silmas pidada, et varude muutus, nagu see on määratletud punktis 2.174, moodustab vaid ühe osa varude väärtuse muutusest arvestusperioodi alguse ja lõpu vahelisel ajal. Olemas on raamatupidamises kasutatav põhivõrrand, mis seostab alg- ja lõppvarude seisu:



Lõppvarude väärtus arvestusperioodi lõpu hindades – Algvarude väärtus arvestusperioodi alguse hindades = Varude muutus (lisandumised – väljaminekud – korduvad kaod) + nominaalne kapitalikasum (kahjum maha arvatud) + muud mahumuutused 2.180. Nominaalset kapitalikasumit ja -kahjumit ning muid mahumuutusi ( 37 ) ei tohi arvestada toodangu mõõtmisel, vaid need kirjendatakse muude varude muutuste kontole (vastavalt ümberhindluskontole ja muude varude mahu muutuste kontole). 2.181. PAP puhul on varude muutuse väärtuse hindamisel peamiseks probleemiks taimekasvatustoodang. Tegemist on hooajaliste toodetega, mis lisanduvad varudesse üksnes pärast saagikoristust ning mille väljaminekud jaotuvad mitmele saagikoristusele järgnevale kuule ja jätkuvad sageli järgmisel arvestusaastal. Ka võib nende hind periooditi või ka sama perioodi piires oluliselt kõikuda. c) Kariloomade ja loomasete saaduste varude muutused 2.182. Kariloomade varude muutuste väärtuse hindamisel ei ole eriti oluline, kas loomi kasvatati asjaomases riigis alates sünnist või imporditi need noorloomadena ja seejärel peeti ning nuumati neid asjaomases riigis. Kui imporditud loomad omandab ettevõte, kes jätkab nende pidamist riigi territooriumil, omandavad loomad “kodakondsuse” ning sulanduvad seetõttu omamaise toodangu hulka. 2.183. Et hinnata karja muutusi vaatlusperioodi lõpul, tuleb teha vahet “varudesse” ja “põhivara” alla kuuluval karjal (vt 2.140 ja 2.202). Esimesse kategooriasse kuuluva looma väärtus baashindades peaks olema erinevatesse kategooriatesse kuuluvate keskmiste loomade eluaegsete ülalpidamiskulude summa kuni vaatlusaastani (kaasa arvatud), millele lisandub oodatav tegevuse ülejääk või prognoositav segatulu (vt 2.176). Kui loom algselt imporditi riigi territooriumile, võib selleks kuupäevaks kogunenud tootmiskulude summana käsitada importimisel tasutud ostuhinda. 2.184. Kuna loomade hinnad muutuvad üldjuhul korrapäraselt, on võimalik kariloomade varude muutust hinnata lihtsa lähendusmeetodi abil, mis ei hõlma kapitalikasumit (kapitalikahjum maha arvatud). Iga loomakategooria osas korrutatakse arvestusaasta alguse ja lõpu vaheline populatsioonimuutus arvestusperioodil registreeritud keskmise hinnaga. d) Hooajaliste toodete varude muutus 2.185. Hooajalised tooted (vt 2.178 ja 2.181) on tooted, mille puhul kvantitatiivne meetod ei anna head ligikaudset jooksva inventuuri kokkuvõtet, kuna hinnad ja kogused muutuvad korrapäratult. Kvantitatiivse meetodi kohaldamine võiks kaasa tuua nominaalse kapitalikasumi või -kahjumi arvessevõtmise varude muutuse mõõtmisel. Üheks lahenduseks võiks olla varude muutuse mõõtmine arvestusperioodist lühematel ajavahemikel (näiteks igas kvartalis), mille käigus hinna- ja kogusesuundumused vähem kõiguvad. Sellist meetodit on aga sageli raske kohaldada põhiandmete puudumise tõttu. 2.186. Hooajaliste toodete varude hindamiseks võib kasutada ka laos olevate kaupade hinnasuundumuste jälgimise meetodit. Kauba hind võib laosoleku ajal muutuda vähemalt kolmel põhjusel (SNA 93, 6 105): — selle füüsilised omadused võivad aja jooksul paraneda või halveneda, — hooajalised tegurid võivad mõjutada selle pakkumist ja nõudlust, põhjustades prognoositavaid muutusi aasta keskmistes hindades, kuigi füüsilised omadused muus osas ei muutu, — hinnamuutuse võivad põhjustada üldine inflatsioon või muud üldised tegurid, kuigi kauba füüsilised ega majanduslikud omadused aja jooksul ei muutu. 2.187. Varudesse lisandumise ning varudest väljamineku aja hindade erinevus peaks esimesel kahel juhul peegeldama ladustamisajal tekkinud täiendavat väärtust (SNA 93, 6 106), kuna mitu kuud pärast saagikoristust laost väljavõetud tooted erinevad majanduslikult nendest toodetest, mis ladustati. Sellist toodete väärtuse suurenemist ei tohiks käsitada nominaalse kapitalikasumina (SNA 93, 12.70). 2.188. Lähtudes varude väärtuse muutuse erinevatest koostisosadest ja laos hoitavate toodete hinnamuutust mõjutavatest teguritest ning pidades silmas, et hooajalise toodangu väärtuse hindamisel on raske täielikult hoiduda kapitalikasumi või -kahjumi kirjendamisest, soovitatakse kahte meetodit. Need erinevad ladustamistegevuse tõlgendamise ning laos hoidmisest tuleneva kauba väärtuse muutuse kirjendamise aja poolest. Esimene meetod on standardmeetod, mida kohaldatakse toodangu ja varude muutuste suhtes hooajalise põllumajandustootmise puhul. Teist meetodit võib kasutada spetsiifilisematel juhtudel (peamiselt toodete puhul, mille hinda on raske prognoosida). 2.189. Standardmeetodi puhul määratletakse varude muutus aasta toodangu väärtuse ning sama aasta müügi (ja muude kasutuste) väärtuse vahena. ( 38 ) See põhineb eeldusel, et turustusaasta lõpuks (järgmise kalendriaasta esimese poolaasta lõpp) on varud ammendunud. Selle kohaldamisel hinnatakse aasta n jooksul kogutud saagi väärtust turustusaasta (n/n+1) kaalutud keskmise hinna alusel ning lahutatakse sellest väärtusest kogu müügi (ja muude kasutuste) väärtus kalendriaastal n (saagikoristuse aasta ( 39 )), müügi (või muude kasutuste) ajal kehtinud hindades. 2.190. Standardmeetodi puhul käsitatakse ladustamistegevust kaupade väärtust ladustamisajal suurendava tegurina. Seega tehakse vahet ladustamistegevusel ja selle mõjul toodete hindadele. Laos seismisest tulenev väärtuse suurenemine “kasutatakse ette ära”, kuna see lisatakse aasta n toodangule (st saagikoristuse aasta, kuigi müük jaguneb kahe kalendriaasta vahel), ning hinnasuundumusi on võimalik üsna kindalt prognoosida, kuna need sõltuvad korrapärastest ja prognoositavatest muutustest (vt 2.186). 2.191. Selle meetodi kohaldamine võimaldab minimeerida kapitalikasumi või -kahjumi arvestamist toodangu mõõtmisel. See tagab toodangu väärtuse ja koguse arvutuste järjekindluse väldib toodangu kirjendamist lõpetamatu toodangust lähtuvalt (mis nõuab andmeid varude seisu kohta kalendriaasta alguses ja lõpus, koos vastavate hindadega). See hõlbustab ka kontode arvestamist püsivhindadesse. 2.192. Teist meetodit soovitatakse konkreetselt selliste toodete puhul, mille hind on raskesti prognoositav (puuviljad, köögiviljad, kartulid ja oliiviõli) ning mille laovarud põllumajandusettevõtetes võivad olla majanduslikult märkimisväärse suurusega. See meetod ei ole toodangu mõõtmisel kapitalikasumi ja -kahjumi kõrvalejätmise seisukohalt sama tõhus, kui standardmeetod; ladustamistegevus loetakse selle meetodi puhul tootmisprotsessi ajaliseks jätkuks. Laod hoitud kaupade hinnatõusu arvestatakse viivitusega ning see jaotatakse aastale, mil ladustamine toimus. 2.193. Kõnealuse teise meetodi puhul arvutatakse hooajaline toodang otse, müügi, muude kasutuste ja varude muutuste summana. Varude muutuste hindamiseks hinnatakse varude väärtust jooksevhindade alusel arvestusperioodi alguse ja lõpu seisuga. 2.194. Tuleb märkida, et need kaks meetodit erinevad varude muutuse mõõtmise viisi osas, kuid mitte müügi väärtuse hindamise osas (müüki hinnatakse varudest väljamineku aja baashindade alusel). e) Varude muutus veini puhul (mis on valmistatud samas ettevõttes toodetud viinamarjadest) 2.195. Veini ladustatakse üldjuhul mitu aastat, et see laagerduks ja küpseks. Kõnealuse ladustamisaja jooksul muutub veini kvaliteet. Ettevõttes toimuvat ladustamistegevust võib käsitada veini tootmisprotsessi pikendusena, kuna laost väljaminev vein erineb lattu hoiule pandud veinist. Ladustatavat veini tuleks seepärast käsitada lõpetamata toodanguna ning hiljem mõõdetavat väärtuse kasvu tuleks käsitada toodangu kasvuna, mida mõõdetakse ajas jooksvalt. 2.196. Veini väärtuse muutumist võivad põhjustada kolm asjaolu: veini kvaliteedi muutus, pakkumise ja nõudluse struktuuri muutus (st noorte ja küpsenud veinide hinna suhe) ning üldine hinnatõus. Kuigi veini väärtuse muutust tulenevalt kahest esimesest tegurist tuleks toodangu mõõtmisel arvesse võtta, ei tohiks toodangu väärtuses kajastuda veinihindade üldisest tõusust tingitud hinnatõus, mida tuleks käsitada kapitalikasumina (kirjendada ümberhindluskontole). 2.197. Veini väärtuse suurenemist tuleks toodangu väärtuses kirjendada jooksvalt kogu laagerdumisprotsessi käigus. Selle tulemusena tekiks aga suurel hulgal andmeid veinivarude struktuuri kohta tootmisaastate, kvaliteedi ja tootmise koha ning vastavate hindade arengu lõikes. Kuna neid andmeid liikmesriikidel tavaliselt ei ole, on välja töötatud kaks praktilist meetodit, mis võimaldavad PAP jaoks ligikaudselt arvutada veini väärtuse suurenemist seoses laagerdumisega. Ehkki need ei ole käsitlusviisi poolest väga ranged, näivad kõnealused kaks meetodit siiski praegust andmete kättesaadavust silmas pidades olevat vastuvõetavad. Iga liikmesriik valib neist ühe, võttes arvesse oma veinitööstuse struktuuri ja statistikasüsteemi. 2.198. Veini laagerdumisest tuleneva väärtuse kasvu ennetav arvessevõtt: esimese meetodi puhul hinnatakse tootja poolt laagerdatavaid varudesse lisanduvaid veine, kasutades juba laagerdatud veinide teisel poolaastal registreeritud müügihindu. Oodatav väärtuse kasv kajastatakse saagikoristusaasta toodangus. Kasv on üksnes osaline, kuna neid veine ei hinnata tegeliku müügihinna, vaid muude sama liiki, kuid vanemate veinide hindade alusel. Tegeliku müügihinna ja lisandunud varude väärtuse hindamiseks kasutatava hinna vahet toodangu väärtuses ei arvestata, kuna seda käsitatakse kapitalikasumina (NB: see vahe hõlmab ka inflatsiooni mõju). Kuna varudesse lisatud või müüdud veinidel saagikoristusaasta järgi vahet ei tehta, eeldatakse, et kvaliteetveinide turg on püsivas sõltuvuses veini vanusest. 2.199. Veini laagerdumise arvessevõtt viivitusega: teise meetodi puhul hinnatakse varudesse lisandunud “laagerdamata” veine saagikoristuse ajal ning ei kirjendata lõpetamata veinitoodangu väärtuse suurenemist (st laagerdumisest tingitud hinnatõusu, olenemata veinihinna üldisest muutusest) seni, kui laagerdatud vein müüakse. Kuna müüki hinnatakse aasta keskmise hinna alusel, kajastatakse võimalikku saagikoristusaasta ja müügiaasta vahelisel ajal toimunud väärtuse suurenemist müügiaasta toodangus (seda ei jaotata kogu laagerdumisajale). Selle meetodi puhul on tarvis rohkem andmeid veinivarude struktuuri kohta, kuna eeldatakse, et teada on varude jaotus (ja väljaminekud varudest) saagikoristusaastate lõikes. Sellele vaatamata on käesolev meetod anda täpsema ettekujutuse erinevate aastakäikude müügist ja varudest. 2.200. Ükski neist kahest praktilisest meetodist ei võimalda veini laagerdumisest tulenevat väärtuse kasvu pikemale ajavahemikule jaotada: ühe puhul kirjendatakse kasv ette- ja teise puhul tagasiulatuvalt. See puudus on mõlemal juhul ebaoluline, kui eeldada, et laagerdatud veini tootmise vallas valitseb läbi aja teatav stabiilsus. Esimene meetod on nähtavasti parem juhul, kui keskmine laagerdumisaeg on lühike. 3. Kariloomade kirjendamine “kapitali kogumahutusena põhivarasse” või “varude muutustena” 2.201. Nagu punktides 2.140 ja 2.151 märgitud, kajastatakse kariloomade arvu muutus (põllumajandusstatistika koostamisel) kas kapitali kogumahutusena põhivarasse või varude muutusena, olenevalt loomade liigist. a) Mõiste 2.202. Kapitali kogumahutus põhivarasse hõlmab loomi, st põhivara, keda kasutatakse korduvalt ja jätkuvalt tootmisprotsessis. Neid loomi kasvatatakse korrapärase toodangu saamiseks ning nende hulka kuuluvad näiteks aretusloomad, piimaloomad, veoloomad, lambad ja muud villaloomad. Seevastu varudena käsitatavad loomad on jooksval või eelmisel arvestusperioodil toodetud loomad, keda peetakse hilisema müügi eesmärgil või muul tootmisega seotud eesmärgil. Nende hulka kuuluvad lihaloomad, näiteks tapmiseks ette nähtud loomad ja kodulinnud. b) Loomade impordi kirjendamine 1. Põhivarana määratletavad loomad: 2.203. Kui impordi ajal on loomi võimalik selgelt määratleda põhivarana, kirjendatakse need soetamisel alati kapitali kogumahutusena põhivarasse (vt 2.149 ja 2.150). Kapitali kogumahutusena põhivarasse kirjendatakse muidugi üksnes põllumajandustööstusse ostetud loomad, mitte aga näiteks erakasutuseks mõeldud ratsahobused või muuks otstarbeks soetatud loomad. 2. Varudena määratletavad loomad: 2.204. Kui aga impordi ajal on võimalik loomad selgelt määratleda varudena (nt tapaloomad), tuleb nende importi käsitada lõpetamata toodangu varude lisandumisena ning nad toodangu arvutamisel müügist maha arvata (negatiivne müük) (vt 2.069). 3. Kasutatav lähenemisviis: 2.205. Olemasolevate andmete põhjal on sageli raske nimetatud kahte kategooriasse kuuluvaid loomi selgelt eristada. Seepärast tuleks toodangu arvutamisel müügist maha arvata kõikide imporditud loomade väärtus (põhivara või varudena käsitatavad loomad, välja arvatud viivitamatuks tapmiseks imporditud loomad). Kui loomad suunatakse hiljem produktiivkarja (st põhivara) hulka, tuleb need kirjendada sellel vaatlusperioodil, mil üleminek toimus, oma tarbeks toodetud kapitalikaupadena (nagu ka loomade puhul, kes on toodetud ja üles kasvatatud samas riigis ning suunatakse seejärel produktiivkarja hulka) (vt 2.069 ja 2.070). 2.206. Tuleb märkida, et viivitamatuks tapmiseks imporditud loomad kirjendatakse riigi tapamajade impordina ning need ei sisaldu PAPs, mis on ette nähtud riigi põllumajanduse toodangu kajastamiseks. c) Põllumajanduslike üksuste vahelise loomakaubanduse kirjendamine 2.207. Põhivaraks liigitatud loomad: nende loomadega kauplemine kirjendatakse põhivara soetuste ja realiseerimistena põhivarasse tehtava kapitali kogumahutuse kontol (kirjendatav ostuhind sisaldab omandi üleminekuga seotud teenuseid). Kui müük ja ost toimuvad samal arvestusperioodil, tasaarvestatakse need vood omavahel ning kapitali kogumahutusena põhivarasse kirjendatakse üksnes omandi üleminekuga seotud teenused (vt 2.068). 2.208. Varudeks liigitatud loomad: nende ost ja müük kirjendatakse üksnes juhul, kui tehingud toimuvad eri arvestusperioodidel. Kõnealuse kaubandusega seotud teenused, mis lisatakse ostuhinnale, tuleks toodangust maha arvata, kui kauplemine leiab aset samal arvestusperioodil (vt 2.067). 2.209. Tulenevalt põllumajanduslike üksuste vahelise loomakaubanduse ja loomade impordi erikohtlemisest puudub “Kariloomade ja loomsete toodete” puhul vahetarbimine. d) Loomad, keda ei kasutata põllumajanduses 2.210. Traavlite, ratsahobuste, koerte, kasside, puurilindude, loomaaia- ja tsirkuseloomade ning härjavõitlushärgade pidamine kuulub põllumajandusele iseloomulike tegevuste hulka, olenemata sellest, kas neid peetakse aretuse, lihatootmise, vaba aja veetmise või spordi eesmärgil (vt 1.78). Nende loomade kasutamine teenuste osutamiseks kuulub põllumajandustööstuse alla üksnes juhul, kui teenust pakuvad põllumajanduslikud üksused ning tegemist on nende lahutamatu kõrvaltegevusega. Põllumajanduses mittekasutatavate loomade pidamine üksustes, kus põllumajanduslik tegevus seondub üksnes vaba aja veetmisega, ei kuulu PAP alla (vt 1.24). 2.211. Kõnealuseid loomi võib müüa: — kodumajapidamistele: sel juhul ei ole nende loomadega seotud hilisemad toimingud PAP seisukohalt olulised, — muudele majandusharudele: näiteks valvekoer, tsirkuseloom või traavel; neid käsitatakse looma ostnud tööstusharus kapitali kogumahutusena põhivarasse.