1991L0440 — ET — 01.01.2010 — 005.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

►B NÕUKOGU DIREKTIIV, 29. juuli 1991, ühenduse raudteede arendamise kohta (91/440/EMÜ) (EÜT L 237, 24.8.1991, p.25)

Muudetud:





Muudetud:









▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV,

29. juuli 1991,

ühenduse raudteede arendamise kohta

(91/440/EMÜ)







EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 75, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, ( 1 ) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, ( 2 ) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ( 3 ) ning arvestades, et: ning arvestades, et: ühenduse transpordisektori tihedam integreerimine on siseturu oluline osa ja raudteed on omakorda ühenduse transpordisektori tähtsaimaid osi; tuleks suurendada raudteesüsteemi tõhusust ja raudteesüsteem konkurentsituruga integreerida, võttes arvesse raudteede eripära; raudteetranspordi tõhusaks ja teiste transpordiliikidega konkurentsivõimeliseks muutmiseks peavad liikmesriigid tagama, et raudtee-ettevõtjatele antakse iseseisva ettevõtja staatus, mis võimaldab neil äritegevust turuvajadustega kohandada; raudteesüsteemi edasine arendamine ja tõhus majandamine muutuks lihtsamaks, kui transporditeenuste osutamine ja infrastruktuuri majandamine teineteisest eraldada; sellises olukorras on oluline, et kumbagi eespool nimetatud tegevust majandatakse eraldi ja neil on eraldi raamatupidamisarvestus; raudteeteenuste majandamisel konkurentsi suurendamiseks, selleks et parandada kasutajatele pakutavaid mugavusi ja teenuseid, on asjakohane, et liikmesriikidele jääb üldine vastutus asjakohase raudteeinfrastruktuuri arendamise eest; infrastruktuurikulutuste jagamise ühised eeskirjad puuduvad ja seepärast peavad liikmesriigid pärast infrastruktuuri majandajatega konsulteerimist nägema ette eeskirjad, milles sätestatakse, et raudtee-ettevõtjad ja nende rühmitused tasuvad raudteeinfrastruktuuri kasutamise eest; kõnealused tasud peavad vastama raudtee-ettevõtjate vahelise mittediskrimineerimise põhimõttele; liikmesriigid peaksid eelkõige tagama olemasolevatele riigile või riigi kontrolli alla kuuluvatele raudteeveo-ettevõtjatele usaldusväärse finantsstruktuuri, hoolitsedes selle eest, et vajalikud rahanduslikud ümberkorraldused tehakse kooskõlas asutamislepingus sätestatud asjakohaste eeskirjadega; liikmesriikidevahelise transpordi hõlbustamiseks peaks raudtee-ettevõtjatel olema vabadus moodustada rühmitusi teistes liikmesriikides asutatud raudtee-ettevõtjatega; sellistele rahvusvahelistele rühmitustele tuleks anda infrastruktuuri kasutamise ja transiidiõigused liikmesriikides, kus need raudtee-ettevõtjad on asutatud, kellest rühmitused koosnevad, samuti transiidiõigused muudes liikmesriikides, kui see on vajalik asjaomaste rahvusvaheliste teenuste osutamiseks; kombineeritud transpordi edendamiseks on asjakohane, et võimalus kasutada teiste liikmesriikide raudteeinfrastruktuuri tuleks anda rahvusvahelise kombineeritud kaubaveoga tegelevatele raudtee-ettevõtjatele; tuleb moodustada nõuandekomitee, kes abistaks komisjoni ja jälgiks käesoleva direktiivi rakendamist; seepärast tuleks nõukogu 20. mai 1975. aasta otsus 75/327/EMÜ (raudtee-ettevõtjate olukorra parandamise ning selliste ettevõtjate ja riikide vahelisi finantssuhteid reguleerivate eeskirjade ühtlustamise kohta) ( 4 ) kehtetuks tunnistada, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:







I JAOTIS

▼M1

Kohaldamisala ja määratlused

▼M1 —————

▼B

Artikkel 2

1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse raudteeinfrastruktuuri majandamise ja liikmesriigis asutatud või asutatavate raudtee-ettevõtjate raudteetranspordi suhtes.

2. Käesoleva direktiivi reguleerimisalasse ei kuulu need ettevõtjad, kelle tegevus piirdub üksnes linna- või linnalähiliinide või piirkondlike liinide teenindamisega.

▼M1

3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata ettevõtjate suhtes, kelle rongiliiklus piirdub üksnes pendelrongiteenuste osutamisega maanteesõidukitele La Manche'i tunneli kaudu, välja arvatud artikli 6 lõige 1, artikkel 10 ja artikkel 10a.

▼M4

4. Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta raudteeteenuse, mida osutatakse ühendust läbiva transiidina ning mille lähte- ja sihtkoht asub väljaspool ühenduse territooriumi.

▼B

Artikkel 3

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

▼M1

— raudtee-ettevõtja — kõik vastavalt kohaldatavatele ühenduse õigusaktidele litsentseeritud riigi osalusega äriühingud või eraõiguslikud ettevõtjad, kelle peamine tegevusala on osutada kaupade ja/või reisijate raudteeveo teenuseid ja kes on kohustatud tagama veduriteenuse; mõiste hõlmab ka üksnes veduriteenust osutavaid ettevõtjaid,

— raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja — organ või ettevõtja, kes vastutab eelkõige raudteeinfrastruktuuri rajamise ja hooldamise eest. Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja ülesannete hulka võib kuuluda ka infrastruktuuri kontrolli- ja ohutussüsteemide majandamine. Need raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja ülesanded, mis on seotud võrguga või võrgu osaga, võib delegeerida erinevatele organitele või ettevõtjatele,

▼B

— raudteeinfrastruktuur — komisjoni 18. detsembri 1970. aasta määruse (EMÜ) nr 2598/70, millega määratakse kindlaks määruse (EMÜ) nr 1108/70 I lisas esitatudraamatupidamisaruande vormide eri kululiikidesse märgitavad andmed, ( 5 ) IA lisas loetletud üksused, välja arvatud viimane taane, mida käesoleva direktiivi kohaldamisel loetakse järgmiselt: “infrastruktuuriüksuse kasutatavad ehitised”,

▼M4 —————

▼M1

— rahvusvaheline kaubaveoteenus — veoteenused, mille puhul rong ületab vähemalt ühe liikmesriigi piiri; rong võib olla teisega haagitud või jagatud vaguniteks ja selle eri vagunitel võib olla erinev päritolu ja sihtkoht, tingimusel et kõik vagunid ületavad vähemalt ühe piiri,

▼M4

— rahvusvaheline reisijateveo teenus – reisijateveo teenus, kus rong ületab vähemalt ühe liikmesriigi piiri ning kus teenuse peamine eesmärk on reisijate vedu erinevates liikmesriikides asuvate jaamade vahel; rong võib olla teisega haagitud ja/või osadeks jagatud ning selle eri osadel võib olla erinev lähte- ja sihtkoht, tingimusel et kõik vagunid ületavad vähemalt ühe piiri,

▼B

— linna- ja linnalähiliinid — veoteenused, mis vastavad linnakeskuse või linnastu, samuti kõnealuse keskuse või linnastu ja seda ümbritsevate piirkondade vahelise transpordi vajadustele,

▼M4

— transiit – ühenduse territooriumi läbimine ilma kauba peale- või mahalaadimiseta ja/või ilma reisijate rongile tuleku ja mahaminekuta ühenduse territooriumil,

▼B

— piirkondlikud liinid — veoteenused, mis vastavad piirkonna transpordivajadustele.







II JAOTIS

▼M1

Majandamise sõltumatus

Artikkel 4

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et seoses majandus-, haldus- ja sisekontrolliga haldus-, majandus- ja raamatupidamisküsimuste üle, oleks raudtee-ettevõtjatel sõltumatu staatus, mille kohaselt on eelkõige nende varad, eelarved ja raamatupidamisarvestus riigi omadest lahus.

2. Kuigi raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja peab järgima liikmesriikide kehtestatud raamistikku ning konkreetseid maksustamis- ja kasutuseeskirju, vastutab ta oma majandus-, haldus- ja sisekontrolli eest.

▼B

Artikkel 5

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et võimaldada raudtee-ettevõtjatel kohandada oma tegevust turunõuetega ja korraldada seda tegevust juhtorganite vastutusel, et pakkuda tõhusat ja asjakohast teenindust nõutavale teeninduskvaliteedile vastava madalaima võimaliku hinna eest.

Raudtee-ettevõtteid juhitakse kooskõlas äriühingute suhtes kohaldatavate põhimõtetega; see kehtib ka neile riigi poolt määratud avaliku teenindamise kohustuse ja nende avaliku teenindamise lepingute kohta, mille nad liikmesriigi pädevate asutustega sõlmivad.

2. Raudtee-ettevõtjad koostavad oma äriplaani, sealhulgas investeerimis- ja rahastamiskavad. Selliste kavade eesmärk on saavutada ettevõtte finantstasakaal ja muud tehnilise, ärilise ja rahalise juhtimise eesmärgid; samuti näevad nad ette eesmärkide saavutamise viisi.

3. Raudtee-ettevõtjal peab riigi määratud üldiste poliitiliste suuniste raames ja võttes arvesse siseriiklikke kavu ja lepinguid (mis võivad olla mitmeaastased), sealhulgas investeerimis- ja rahastamiskavu, olema eelkõige õigus:

▼M4 —————

▼B

— kehtestada oma struktuur, ilma et see piiraks III jaotise kohaldamist,

— kontrollida teenuste osutamist ja turustamist ning määrata kindlaks nende hinnad, ilma et see piiraks nõukogu 26. juuni 1969. aasta määrust (EMÜ) nr 1191/69 liikmesriikide tegevuse kohta seoses avalike teenuste hulka kuuluvate kohustustega raudtee-, maantee- ja siseveetranspordis, ( 6 )

— teha otsuseid töötajate, varade ja hangete kohta,

— laiendada oma turuosa, töötada välja uusi tehnoloogiaid ja teenuseid ning võtta kasutusele uuenduslikke juhtimisviise,

— alustada uut tegevust raudteega seotud valdkondades.







III JAOTIS

Infrastruktuuri majandamise ja vedude eraldamine üksteisest

▼M1

Artikkel 6

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et äritegevuse kohta, mis on seotud raudtee-ettevõtjate osutatavate veoteenustega, ja äritegevuse kohta, mis on seotud raudteeinfrastruktuuri majandamisega, koostatakse ja avaldatakse eraldi kasumiaruanded ja bilansid. Ühele nimetatud tegevusaladest makstud riiklikke vahendeid ei või teisele üle kanda.

Mõlema tegevusala raamatupidamises tuleb kõnealusest keelust kinni pidada.

2. Samuti võivad liikmesriigid ette näha, et kõnealune lahushoidmine nõuab, et ühes ettevõttes luuakse selgepiirilised osakonnad või et infrastruktuuri majandab eraldi seisev üksus.

3. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et II lisas loetletud olulisimad ülesanded, millega määratletakse infrastruktuuri võrdne ja mittediskrimineeriv kasutamine, antakse organitele või äriühingutele, kes ise raudteeveoteenuseid ei osuta. Sõltumata organisatsioonilistest struktuuridest tuleb tõendada, et see eesmärk on saavutatud.

Liikmesriigid võivad siiski määrata raudtee-ettevõtjatele või muudele organitele maksude kogumise ja vastutuse raudteeinfrastruktuuri majandamise, näiteks investeeringute, hoolduse ja rahastamise eest.

4. Lõike 3 kohaldamise aluseks on komisjoni aruanne, mis tuleb koostada kooskõlas artikliga 10b ja esitada 15. märtsiks 2006.

Artikkel 7

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed oma siseriikliku raudteeinfrastruktuuri arendamiseks, võttes vajaduse korral arvesse ühenduse üldisi vajadusi.

▼M2 —————

▼M1

3. Samuti võivad liikmesriigid, võttes arvesse asutamislepingu artikleid 73, 87 ja 88, määrata raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjale eelkõige uute investeeringute katmiseks rahastamise, mis on kooskõlas tema ülesannete, suuruse ja finantsnõuetega.

4. Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja koostab riigi määratud üldise poliitika raames äriplaani, mis sisaldab investeerimis- ja rahastamiskavu. Äriplaani eesmärk on tagada infrastruktuuri optimaalne ja tõhus kasutamine ja arendamine ning kindlustada kõnealuste eesmärkide saavutamiseks vajalik rahaline tasakaal ja abivahendid.

▼B

Artikkel 8

Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja nõuab tema vastutusalasse kuuluva raudteeinfrastruktuuri kasutamise eest tasu, mille peavad maksma kõnealust infrastruktuuri kasutavad raudtee-ettevõtjad ja ►M4 ————— ◄ . Pärast kõnealuse raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjaga konsulteerimist näevad liikmesriigid ette tasu määramise eeskirjad.

Kasutustasu määramisel tuleb hoiduda raudtee-ettevõtjate vahelisest diskrimineerimisest ja eelkõige võib seejuures arvesse võtta läbisõidetud maad, rongi koosseisu ning selliste tegurite nagu kiiruse, teljekoormuse ja infrastruktuuri kasutusajaga seotud erinõudeid.







IV JAOTIS

Finantsolukorra parandamine

Artikkel 9

1. Liikmesriigid peavad olemasolevate riigile või riigi kontrolli alla kuuluvate raudtee-ettevõtjatega looma asjakohase mehhanismi, et aidata vähendada selliste ettevõtjate võlgu tasemeni, mis ei takista usaldusväärset finantsjuhtimist, ja parandada nende finantsolukorda.

2. Selleks võivad liikmesriigid võtta vajalikke meetmeid, mis nõuavad selliste ettevõtete raamatupidamisosakondade raames eraldi seisva võlakustutusüksuse loomist.

Üksuse bilansi passivasse võib kuni võlgade kustutamiseni kanda kõik võlad, mis ettevõtja on võtnud nii finantsinvesteeringuteks kui ka raudteevedudest või raudteeinfrastruktuuri majandamisest tulenevate ülemääraste tegevuskulude katmiseks. Tütarettevõtjate tegevusest tulenevaid võlgu ei pruugi arvesse võtta.

▼M1

3. Abi, mida liikmesriigid eraldavad käesolevas artiklis nimetatud võlgade kustutamiseks, antakse kooskõlas asutamislepingu artiklitega 73, 87 ja 88.

▼M1

4. Raudtee-ettevõtjad peavad koostama ja avaldama kasumiaruanded ning bilansi või aktivat ja passivat kajastavad aastaaruanded kauba raudtee-kaubaveoteenuste osutamisega seotud äritegevuse kohta. Sõitjateveoteenuse kui avaliku teenuse osutamiseks eraldatavad vahendid tuleb näidata eraldi asjaomases raamatupidamisarvestuses ja neid ei või üle kanda tegevusele, mis on seotud muude veoteenuste osutamisega või muu äritegevusega.

▼B







V JAOTIS

Raudteeinfrastruktuuri kasutamine

▼M1

Artikkel 10

▼M4 —————

▼M1

2. Artikli 2 kohaldamisalasse kuuluvatele raudtee-ettevõtjatel võimaldatakse võrdsetel tingimustel kasutada teiste liikmesriikide infrastruktuuri rahvusvaheliste kombineeritud kaubavedude korraldamiseks.

▼M2

3. Raudtee-ettevõtjatele artikli 2 reguleerimisalas antakse rahvusvaheliste kaubaveoteenuste osutamiseks võrdsetel tingimustel juurdepääs artiklis 10a ja I lisas määratletud üleeuroopalisele raudtee-kaubaveovõrgule ja hiljemalt 1. jaanuariks 2006 kogu raudteevõrgule.

Lisaks sellele antakse hiljemalt 1. jaanuariks 2007 artikli 2 reguleerimisalasse kuuluvatele raudtee-ettevõtjatele võrdsetel tingimustel juurdepääs infrastruktuurile kõigis liikmesriikides igat liiki raudtee-kaubaveoteenuste osutamiseks.

▼M4

3a. Artikli 2 reguleerimisalasse kuuluvatele raudtee-ettevõtjatele peab 1. jaanuariks 2010 andma kõikide liikmesriikide infrastruktuuri kasutusõiguse rahvusvahelise reisijateveo teenuste osutamise eesmärgil. Raudtee-ettevõtjatel on rahvusvahelise reisijateveo teenuse vältel õigus reisijaid peale võtta igast rahvusvahelisel marsruudil paiknevast jaamast ja lasta neil maha minna teises jaamas, sealhulgas samas liikmesriigis paiknevates jaamades.

1. jaanuariks 2012 peab andma nende liikmesriikide infrastruktuuri kasutusõiguse, kelle jaoks rahvusvahelise reisijate raudteeveo turuosa on rohkem kui pool selle liikmesriigi raudtee-ettevõtjate reisijateveo käibest.

Selle, kas teenuse peamiseks eesmärgiks on reisijatevedu kahe erinevas liikmesriigis asuva jaama vahel, peab kindlaks määrama direktiivi 2001/14/EÜ artiklis 30 osutatud asjakohane reguleeriv organ või reguleerivad organid pädevate asutuste ja/või asjaomaste raudtee-ettevõtjate taotlusel.

3b. Liikmesriigid võivad piirata lõikes 3a sätestatud kasutusõigust lähte- ja sihtkoha vaheliste teenustega, mis on hõlmatud ühe või mitme avaliku teenindamise lepinguga kooskõlas ühenduse kehtivate õigusaktidega. Sellisel piiramisel ei tohi olla kitsendavat mõju õigusele võtta reisijaid peale igast rahvusvahelise veoteenuse marsruudil paiknevast jaamast ning lasta neil maha minna teises, sealhulgas samas liikmesriigis paiknevas jaamas, välja arvatud seal, kus selle õiguse kasutamine ohustaks avaliku teenindamise lepingu majanduslikku tasakaalu.

Selle, kas majanduslik tasakaal on ohustatud, peab kindlaks määrama direktiivi 2001/14/EÜ artiklis 30 osutatud asjakohane reguleeriv organ või organid objektiivse majandusanalüüsi alusel ja eelnevalt kindlaksmääratud kriteeriumite põhjal järgmiste osapoolte taotlusel:

— avaliku teenindamise lepingu töövõtja kindlaks määranud pädev asutus või pädevad asutused;

— muu asjaomane pädev asutus, kellel on õigus käesoleva artikli alusel kasutusõigust piirata;

— infrastruktuuri-ettevõtja või

— avaliku teenindamise lepingu alusel tegutsev raudtee-ettevõtja.

Pädevad asutused ja avalikku teenust osutavad raudtee-ettevõtjad peavad andma asjakohasele reguleerivale organile või organitele põhjendatult nõutud teavet otsuse vastuvõtmiseks. Reguleeriv organ vaatab või reguleerivad organid vaatavad esitatud teabe läbi, arutades seda vajadusel kõigi asjaomaste pooltega ning teavitades viimaseid oma põhjendatud otsusest eelnevalt kindlaksmääratud mõistlikuks tähtajaks ning igal juhul kahe kuu jooksul pärast asjaomase teabe saamist. Asjakohane reguleeriv organ põhjendab oma otsust ja täpsustab tähtaega ja tingimusi, mille alusel

— asjaomane pädev asutus või pädevad asutused;

— infrastruktuuri-ettevõtja;

— avaliku teenindamise lepingu alusel tegutsev raudtee-ettevõtja või

— kasutusõigust taotlev raudtee-ettevõtja

võivad taotleda otsuse ümbervaatamist.

3c. Liikmesriigid võivad piirata ka õigust võtta reisijaid peale ja lasta neil maha minna samas liikmesriigis rahvusvahelise reisijateveo teenuse marsruudil paiknevates jaamades, juhul kui reisijateveo ainuõigus nende jaamade vahel on antud lepingu alusel, mille töövõtja määrati kindlaks enne 4. detsembrit 2007 õiglase pakkumismenetluse alusel ja kooskõlas ühenduse õiguse asjakohaste põhimõtetega. Nimetatud piirang võib kesta kuni algse lepinguperioodi lõpuni või 15 aastat, sõltuvalt sellest, kumb tähtaeg on lühem.

3d. Käesoleva direktiivi sätted ei nõua, et liikmesriigid peaksid enne 1. jaanuari 2010 andma lõikes 3a osutatud kasutusõiguse raudtee-ettevõtjatele ja nende poolt otseselt või kaudselt kontrollitud tütarettevõtetele, kes on litsentsitud liikmesriigis, kus selliseid kasutusõigusi ei anta.

3e. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed lõigetes 3b, 3c ja 3d osutatud otsuste kohtuliku läbivaatamise tagamiseks.

3f. Ilma et see piiraks lõiget 3b, võivad liikmesriigid käesolevas artiklis sätestatud tingimustel lubada reisijate raudteetranspordi eest vastutaval asutusel kehtestada reisijateveo teenuseid osutavatele raudtee-ettevõtjatele maks selle asutuse jurisdiktsiooni alla kuuluvate raudteede kasutamise eest kahe antud liikmesriigis asuva jaama vahel.

Sel juhul tuleb siseriiklikke või rahvusvahelisi reisijate raudteetranspordi teenuseid osutavatel raudtee-ettevõtjatel selle asutuse jurisdiktsiooni alla kuuluvatel raudteedel liiklemise eest tasuda samasugust maksu.

Nimetatud maks on mõeldud kõnealusele asutusele kooskõlas ühenduse õigusega sõlmitud avaliku teenindamise lepingutes sätestatud avaliku teenindamise kohustuste täitmise hüvitamiseks. Sellisest maksust saadud ja hüvitamisena makstud tulu ei või ületada asjakohaste avaliku teenindamise kohustuste täitmisel tehtud kulude täielikuks või osaliseks katmiseks vajalikku määra, võttes arvesse asjakohast tulu ning mõistlikku kasumit nende kohustuste täitmise eest.

Maks kehtestatakse kooskõlas ühenduse õigusega ning see on eelkõige kooskõlas õigluse, läbipaistvuse, mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse põhimõtetega, eriti teenuse keskmise hinna reisija kohta ja maksu suuruse vahel. Vastavalt käesolevale lõikele ei ohusta maksude kogusumma selle reisijate raudteetranspordi teenuse majanduslikku elujõudu, millele need on kehtestatud.

Asjaomased asutused hoiavad alles informatsiooni, mis on vajalik, et tagada maksude päritolu ja nende kasutusviisi tuvastamise võimalikkus. Liikmesriigid edastavad selle teabe komisjonile.

▼M1

4. Komisjon kontrollib liikmesriigi taotlusel või omal algatusel käesoleva artikli kohaldamist ja rakendamist konkreetsel juhul ning teeb kahe kuu jooksul alates taotluse saamisest ja pärast artikli 11a lõikes 2 nimetatud komiteega konsulteerimist otsuse, kas kõnealuse meetme kohaldamist võib jätkata. Komisjon edastab oma otsuse Euroopa Parlamendile, nõukogule ja liikmesriikidele.

Ilma et see piiraks asutamislepingu artikli 226 kohaldamist, võib iga liikmesriik suunata komisjoni otsuse ühe kuu jooksul nõukogule. Nõukogu võib kvalifitseeritud häälteenamusega teha erandolukorras ühe kuu jooksul teistsuguse otsuse.

▼M2

5. Iga raudtee veoteenuseid osutav raudtee-ettevõtja sõlmib vajalikud avalik-õiguslikud või eraõiguslikud lepingud kasutatavat raudtee infrastruktuuri haldavate infrastruktuuri-ettevõtjatega. Kõnealuseid lepinguid reguleerivad tingimused on mittediskrimineerivad ja läbipaistvad kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2001. aasta direktiivi 2001/14/EÜ sätetega, mis käsitleb raudtee infrastruktuuri mahtude jaotamist, maksude kehtestamist raudtee infrastruktuuri kasutamise eest ja ohutustunnistuste andmist ( 7 ).

6. Raudteejuurdepääs ja teenuste osutamine lõigetes 1, 2 ja 3 osutatud raudteealase tegevusega seotud terminalides ja sadamates, mis teenindavad või võivad teenindada rohkem kui üht lõpptarbijat, antakse kõigile raudtee-ettevõtjatele mittediskrimineerival ja läbipaistval viisil ning raudtee-ettevõtjate taotluste suhtes võib kohaldada piiranguid üksnes juhul, kui turutingimustes on olemas elujõulised alternatiivid raudteel.

▼M1

7. Ilma et see piiraks konkurentsipoliitikat ja selle valdkonna eest vastutavaid institutsioone käsitlevate ühenduse ja siseriiklike määruste kohaldamist, jälgib direktiivi 2000/14/EÜ artikli 30 kohaselt moodustatud reguleeriv organ või mõni muu sama sõltumatu organ konkurentsi raudteeteenuste turul, sealhulgas raudtee-kaubaveo turul.

Kõnealune organ moodustatakse kooskõlas nimetatud direktiivi artikli 30 lõikes 1 sätestatud eeskirjadega. Taotlejad või huvitatud isikud võivad esitada kõnealusele organile kaebuse, kui nad leiavad, et neid on koheldud ebaõiglaselt, neid on diskrimineeritud või muul viisil kahjustatud. Reguleeriv organ teeb kaebuse põhjal ja vajaduse korral omal algatusel võimalikult kiiresti otsuse asjakohaste meetmete kohta kõnealuste turgude negatiivsete arengute korrigeerimiseks. Et tagada vajalik kohtuliku järelevalve võimalus ja nõutav koostöö siseriiklike reguleerivate organite vahel, kohaldatakse sellistel juhtudel kõnealuse direktiivi artikli 30 lõiget 6 ja artiklit 31.

▼M4

8. Komisjon esitab 1. jaanuariks 2009 Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta.

Aruandes käsitletakse:

— käesoleva direktiivi rakendamist liikmesriikides, eriti selle mõju liikmesriikides nagu osutatud lõike 3a teises lõigus, ja erinevate asjaomaste organite tõhusat tööd;

— turuarengut, eelkõige rahvusvahelise liikluse arengusuundi, kõigi turuosaliste, sealhulgas uute sisenejate tegevust ja nende turuosa.

▼M4

9. Komisjon esitab 31. detsembriks 2012 Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele aruande lõigete 3a kuni 3f rakendamise kohta.

Käesoleva direktiivi kohaldamist hinnatakse aruande alusel, mille komisjon esitab kaks aastat pärast rahvusvaheliste reisijateveo teenuste turu avamise tähtpäeva.

Nimetatud aruandes hinnatakse ka turu arengut, sealhulgas raudteeveo turu edasise avamise ettevalmistuste seisu. Nimetatud aruandes analüüsib komisjon samuti erinevaid turu korraldamise mudeleid ja käesoleva direktiivi mõju avaliku teenindamise lepingutele ning nende finantseerimisele. Seda tehes võtab komisjon arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007 määruse (EÜ) nr 1370/2007 (mis käsitleb avaliku reisijateveoteenuse osutamist raudteel ja maanteel) ( 8 ) rakendamist ja liikmesriikide vahelisi loomuomaseid erinevusi (võrkude tihedus, reisijate arv, sõidu keskmine pikkus). Oma aruandes esitab komisjon vajaduse korral täiendavaid meetmeid turu avamise hõlbustamiseks ning hindab nende meetmete mõju.

▼M1

Artikkel 10a

1. Üleeuroopaline raudtee-kaubaveovõrk koosneb järgmistest komponentidest:

a) I lisas esitatud kaartidel toodud raudteeliinid;

b) vajaduse korral ümbersõiduliinid, eelkõige direktiivis 2000/14/EÜ nimetatud ülekoormatud infrastruktuuri ümbruses. Kui pakutakse selliseid liine, peab veo kestus võimaluste piires jääma samaks;

c) rohkem kui üht lõpptarbijat teenindavate või teenindada võivate terminalide ning muu infrastruktuuri, sealhulgas nendega seotud juurdeveoliinideni viivad rööbasteed;

d) I lisas loetletud sadamateni viivad rööbasteed, sealhulgas juurdeveoliinid.

2. Lõike 1 punktides c ja d nimetatud juurdeveoliinide pikkus marsruudi alguses või lõpus on 50 km või 20 % marsruudi pikkusest lõike 1 punktis a nimetatud raudteeliinidel, olenevalt sellest, kumb on pikem.

Belgia ja Luksemburg kui võrdlemisi väikese või kontsentreeritud võrguga liikmesriigid võivad piirata juurdeveoliinide pikkust nii, et see oleks esimesel aastal alates 15 märtsist 2003 vähemalt 20 kilomeetrit ja kuni teise aasta lõpuni vähemalt 40 kilomeetrit.







Va JAOTIS

Komisjoni järelevalvekohustus

Artikkel 10b

1. Hiljemalt 15. septembriks 2001 teeb komisjon vajalikud korraldused järelevalveks Euroopa raudteevedude tehniliste ja majandustingimuste ning turu arengute üle. Komisjon tagab piisavad ressursid kõnealuse sektori tulemuslikuks järelevalveks.

2. Sellega seoses kaasab komisjon liikmesriikide ja asjaomaste sektorite esindajad, sealhulgas kasutajad, et neil oleks võimalik paremini jälgida raudteesektori ja turu arengut, hinnata võetud meetmete mõju ja analüüsida komisjoni kavandatud meetmete mõju.

3. Komisjon jälgib võrkude kasutust ja eelkõige järgmiste raudteesektori raamtingimuste arengut: infrastruktuuride kasutustasu, läbilaskevõime, ohutuseeskirjad ja -tunnistused ning harmoneerimise taseme areng. Komisjon tagab asjaomaste reguleerivate organite ja liikmesriikide aktiivse koostöö.

4. Komisjon annab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aru järgmistes küsimustes:

a) siseturu ja raudteeteenuste areng;

b) raamtingimused;

▼M2

c) Euroopa raudteevõrgu olukord;

▼M1

d) kasutusõiguste rakendamine;

e) takistused tõhusamate raudteeteenuste osutamiseks;

f) infrastruktuuri piirangud ja

g) vajadus õigusaktide järele.

▼B







VI JAOTIS

Lõppsätted

▼M1

Artikkel 11

1. Liikmesriigid võivad juhtida komisjoni tähelepanu kõikidele käesoleva direktiivi rakendamisega seotud küsimustele. Asjakohased otsused võetakse vastu artikli 11a lõikes 2 nimetatud nõuandemenetlust rakendades.

▼M4

2. Meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid ja mis käsitlevad lisade kohandamist, võetakse vastu vastavalt artikli 11a lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

▼M1

Artikkel 11a

1. Komisjoni abistab komitee.

2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 3 ja 7, võttes arvesse selle artiklis 8 sätestatut.

▼M4

3. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1–4 ja artiklit 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.

▼M1

4. Komitee võtab vastu oma töökorra.

▼B

Artikkel 12

Käesoleva direktiivi sätted ei piira nõukogu 17. septembri 1990. aasta direktiivi 90/531/EMÜ (vee-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate tellijate hankemenetluste kohta) ( 9 ) kohaldamist.

Artikkel 13

Otsus 75/327/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 1. jaanuarist 1993.

Viiteid kehtetuks tunnistatud otsusele käsitletakse viidetena käesolevale direktiivile.

▼M2 —————

▼M1

Artikkel 14a

1. Viie aasta jooksul alates 15. märtsist 2003 ei pruugi järgmised liikmesriigid:

— Iirimaa kui liikmesriik, mis asub saarel ja millel on raudteeühendus ainult ühe muu liikmesriigiga,

— Ühendkuningriik Põhja-Iirimaa osas samadel alustel ja

— Kreeka kui liikmesriik, millel ei ole ühegi liikmesriigiga otsest raudteeühendust,

kohaldada nõuet anda sõltumatule organile ülesanded määrata infrastruktuuri võrdne ja mittediskrimineeriv kasutamine, nagu on ette nähtud artikli 6 lõike 3 esimeses lõigus, ja artikli 7 lõike 2 esimeses lõigus sätestatud ülesanded, kui nimetatud artiklid kohustavad liikmesriike looma sõltumatuid organeid kõnealustes artiklites nimetatud ülesannete täitmiseks.

2. Siiski, kui:

a) üks või mitu direktiivi 95/18/EÜ artikli 4 kohaselt litsentseeritud raudtee-ettevõtjat või Iirimaa ja Põhja-Iirimaa puhul mujal litsentseeritud raudtee-ettevõtja esitab ametliku taotluse osutada konkureerivaid raudtee-teenuseid Iirimaa, Põhja-Iirimaa või Kreeka territooriumil, territooriumile või territooriumilt, otsustatakse selle erandi kohaldamise jätkamine kooskõlas artikli 11a lõikes 2 nimetatud nõuandemenetlusega; või

b) Iirimaal, Põhja-Iirimaal või Kreekas raudteeteenuseid osutav raudtee-ettevõtja esitab ametliku taotluse osutada raudteeteenuseid mõne muu liikmesriigi territooriumil, territooriumile või territooriumilt (Iirimaa puhul või Ühendkuningriigi puhul Põhja-Iirimaa osas või mõlema puhul mõni muu liikmesriik väljaspool nende territooriumi), lõikes 1 nimetatud erandit ei kohaldata.

Ühe aasta jooksul alates kas punktis a nimetatud ja artikli 11a lõikes 2 nimetatud nõuandemenetluse kohaselt vastuvõetud otsuse saamisest või punktis b nimetatud ametliku taotluse esitamisest võtavad asjaomased liikmesriigid (Iirimaa, Ühendkuningriik Põhja-Iirimaa osas või Kreeka) vastu õigusaktid lõikes 1 nimetatud artiklite rakendamiseks.

3. Lõikes 1 nimetatud erandit võib uuendada kuni viieaastaste perioodide kaupa. Hiljemalt 12 kuu jooksul enne erandi kehtivusaja möödumist võib sellist erandit kasutav liikmesriik esitada komisjonile taotluse erandi uuendamiseks. Taotlus peab olema põhjendatud. Komisjon vaatab taotluse läbi ja võtab vastu otsuse kooskõlas artikli 11a lõikes 2 nimetatud nõuandemenetlusega. Kõnealust nõuandemenetlust kohaldatakse kõikide taotlusega seotud otsuste suhtes.

Komisjon võtab otsuse tegemisel arvesse geopoliitilise olukorra arengut ja erandi uuendamist taotlenud liikmesriigi territooriumil, territooriumile või territooriumilt toimuvate raudteevedude arengut.

4. Luksemburg kui suhteliselt väikese raudteevõrguga liikmesriik ei pruugi kuni 31. augustini 2004 kohaldada nõuet anda sõltumatule organile ülesandeks määrata infrastruktuuri võrdne ja mittediskrimineeriv kasutamine, nagu on ette nähtud artikli 6 lõike 3 esimeses lõigus, kui nimetatud artikkel kohustab liikmesriike looma sõltumatuid organeid kõnealuses artiklis nimetatud ülesannete täitmiseks.

▼B

Artikkel 15

Pärast komisjoniga konsulteerimist võtavad liikmesriigid käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu hiljemalt 1. jaanuaril 1993. Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.

Kui liikmesriigid kõnealused normid vastu võtavad, viidatakse nendes käesolevale direktiivile või lisatakse neile selline viide ametliku avaldamise korral. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

▼M4

Käesoleva direktiivi ülevõtmise ja rakendamise kohustust ei kohaldata Küprosele ja Maltale, kuni nende territooriumil puudub raudteesüsteem.

▼B

Artikkel 16

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

▼M1









I LISA

SADAMAD

BELGIE/BELGIQUE

Antwerpen/Anvers

Gent/Gand

Zeebrugge/Zeebruges

▼M3

БЪЛГАРИЯ

Варна

Бургас

Русе

Лом

Видин

▼A1

ČESKÁ REPUBLIKA

▼M1

DANMARK

Ålborg

Århus

Esbjerg

Fredericia

København

Nyborg

Odense

DEUTSCHLAND

Brake

Bremen/Bremerhaven

Brunsbüttel

Cuxhaven

Emden

Hamburg

Kiel

Lübeck

Nordenham

Puttgarden

Rostock

Sassnitz

Wilhelmshaven

Wismar

▼A1

EESTI

Muuga sadam

Paljassaare sadam

Vanasadam

Paldiski põhjasadam

Paldiski lõunasadam

Kopli põhjasadam

Kopli lõunasadam

Bekkeri sadam

Kunda sadam

▼M1

ΕΛΛΑΣ

Αλεξανδρούπολις

Ελευσίνα

Πάτρα

Πειραιάς

Θεσσαλονίκη

Θεσσαλονίκη

ESPAÑA

Algeciras

Almería

Barcelona

Bilbao

Cartagena-Escombreras

Gijón

Huelva

Tarragona

Valencia

Vigo

FRANCE

Bayonne

Bordeaux

Boulogne

Calais

Cherbourg

Dunkerque

Fos-Marseille

La Rochelle

Le Havre

Nantes

Port-la-Nouvelle

Rouen

Sète

St-Nazaire

IRELAND

Cork

Dublin

ITALIA

Ancona

Bari

Brindisi

C. Vecchia

Genova

Gioia Tauro

La Spezia

Livorno

Napoli

Piombino

Ravenna

Salerno

Savona

Taranto

Trieste

Venezia

▼A1

ΚΥΠΡΟΣ

LATVIJA

Rīga

Ventspils

Liepāja

LIETUVA

Klaipėda

▼M1

LUXEMBOURG

▼A1

MAGYARORSZÁG

MALTA

▼M1

NEDERLAND

Amsterdam Zeehaven

Delfzijl/Eemshaven

Vlissingen

Rotterdam Zeehaven

Terneuzen

ÖSTERREICH

▼A1

POLSKA

Szczecin

Świnoujście

Gdańsk

Gdynia

▼M1

PORTUGAL

Leixões

Lisboa

Setúbal

Sines

▼M3

ROMÂNIA

Constanța

Mangalia

Midia

Tulcea

Galați

Brăila

Medgidia

Oltenița

Giurgiu

Zimnicea

Calafat

Turnu Severin

Orșova

▼A1

SLOVENIJA

Koper

SLOVENSKO

▼M1

SUOMI/FINLAND

Hamina

Hanko

Helsinki

Kemi

Kokkola

Kotka

Oulu

Pori

Rauma

Tornio

Turku

SVERIGE

Göteborg-Varberg

Helsingborg

Luleå

Malmö

Norrköping

Oxelösund

Stockholm

Trelleborg-Ystad

Umeå

UNITED KINGDOM

Kõik sadamad, millel on raudteeühendus.









II LISA

Artikli 6 lõikes 3 nimetatud olulisimate ülesannete loetelu:

— ettevalmistustööd ja otsuste tegemine seoses raudtee-ettevõtete litsentseerimisega, sealhulgas üksiklitsentside andmine,

— otsuste tegemine seoses liinide eraldamisega, sealhulgas nii kasutatavuse määratlemine ja hindamine kui ka individuaalsete rongiliinide eraldamine,

— otsuste tegemine seoses infrastruktuuri kasutusmaksuga,

— järelevalve teatavate teenuste osutamiseks vajalike avaliku teenindamise kohustuste üle.