1975L0439 — ET — 28.12.2005 — 002.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

►B NÕUKOGU DIREKTIIV, 16. juuni 1975, vanaõli kõrvaldamise kohta (75/439/EMÜ) (EÜT L 194, 25.7.1975, p.23)

Muudetud:









▼B

NÕUKOGU DIREKTIIV,

16. juuni 1975,

vanaõli kõrvaldamise kohta

(75/439/EMÜ)







EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 100 ja 235, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, ( 1 ) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust ( 2 ) ning arvestades, et: ning arvestades, et: vanaõli kõrvaldamist käsitlevate liikmesriikides juba kehtivate või ettevalmistatavate sätete erinevus võib kaasa tuua ebavõrdsed konkurentsitingimused ning seega otseselt mõjutada ühisturu toimimist; seepärast on tarvis kõnealuse valdkonna õigusakte ühtlustada, nagu on ette nähtud asutamislepingu artikliga 100; näib, et kohane oleks kõnealusele õigusaktide ühtlustamisele lisada ühenduse meetmed, võimaldamaks ulatuslikuma korralduse kaudu saavutada ühte ühenduse eesmärkidest keskkonnakaitse valdkonnas; seepärast tuleks selles valdkonnas sätestada konkreetsed sätted; kuna selleks vajalikke volitusi ei ole asutamislepinguga ette nähtud, tuleks tugineda asutamislepingu artiklile 235; kõikide vanaõli kõrvaldamisega seotud sätete üks kõige olulisemaid eesmärke on keskkonna kaitsmine õli keskkonda juhtimisega, ladustamisega või töötlemisega seotud kahjulike mõjude eest; vanaõli ringlussevõtt võib avaldada kütusetarnepoliitikale soodsat mõju; Euroopa ühenduste keskkonnaalases tegevusprogrammis ( 3 ) rõhutatakse vanaõli keskkonnaohutu kõrvaldamisega seotud probleemi tähtsust; ühenduses on vanaõli ja eelkõige emulsioonide kogused suurenenud; vanaõli töötlemise tõhusat ja ühtset süsteemi, mis ei loo takistusi ühendusesisesele kaubandusele ega kahjusta konkurentsi, tuleks kasutada kõikide toodete puhul, isegi nende puhul, mis ainult osaliselt koosnevad õlist, ning see süsteem peaks võimaldama nende ohutut töötlemist majanduslikult rahuldavatel tingimustel; niisugune süsteem peaks reguleerima vanaõli töötlemist, keskkonda juhtimist, ladustamist ja kogumist ning sätestama loasüsteemi niisuguseid õlisid kõrvaldavatele ettevõtetele, millega nähakse teatavatel juhtudel ette niisuguste õlide kohustuslik kogumine ja/või kõrvaldamine ning sobivad kontrollimenetlused; juhul, kui teatavatelt ettevõtetelt nõutakse vanaõli kogumist ja/või kõrvaldamist, võiks kompenseerida selle osa ettevõtte kuludest hüvitistega, mida selle tulud ei kata, ning neid hüvitisi võiks lisaks muudele meetoditele rahastada uue või regenereeritud õli maksuga, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:







▼M1

Artikkel 1

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

— õlijäätmed: — mineraalõlipõhine või tööstuslik õli, mis ei sobi enam esialgu ettenähtud kasutuseks, ning eelkõige sisepõlemismootorites kasutatud õli ja käigukastiõli ja samuti mineraalõlipõhine määrdeõli, turbiiniõli ja hüdraulikaõli;

— kõrvaldamine: — õlijäätmete töötlemine või hävitamine ning nende ladustamine ja ladestamine maapinnale või selle alla;

— töötlemine: — toimingud, mille eesmärgiks on õlijäätmete ringlussevõtt ehk regenereerimine ja põletamine;

— regenereerimine: — mis tahes toiming, mille tulemusel saadakse õlijäätmete rafineerimisel baasõlid, eelkõige eraldades sellistes õlides sisalduvad saasteained, oksüdatsiooniproduktid ja lisandid;

— põletamine: — õlijäätmete kasutamine kütusena, mille tulemusel saadud soojusenergiat taaskasutatakse asjakohaselt;

— kogumine: — kõik toimingud, mille tulemusel õlijäätmed viiakse omanikelt ettevõtetesse, mis tegelevad selliste õlide kõrvaldamisega.

Artikkel 2

Ilma et see piiraks direktiivi 78/319/EMÜ ( 4 ) sätete kohaldamist, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, tagamaks et õlijäätmed kogutakse ja kõrvaldatakse, tekitamata inimesele ja keskkonnale kahju, mida on võimalik vältida.

Artikkel 3

1. Kui tehnilised, majanduslikud ja organisatsioonilised piirangud seda lubavad, võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid, et eelistada õlijäätmete töötlemisel regenereerimist.

2. Kui lõikes 1 osutatud piirangute tõttu õlijäätmeid ei regenereerita, võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed, tagamaks et õlijäätmete põletamine toimuks keskkonnaohutult vastavalt käesoleva direktiivi sätetele, tingimusel et põletamine on tehniliselt, majanduslikult ja organisatsiooniliselt teostatav.

3. Kui õlijäätmeid ei regenereerita ega põletata lõigetes 1 ja 2 osutatud piirangute tõttu, võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed, et tagada nende ohutu hävitamine või kontrollitud ladustamine või ladestamine.

Artikkel 4

Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, tagamaks et keelatakse:

a) õlijäätmete juhtimine maismaa pinnavette, põhjavette, territoriaalvette ja äravoolusüsteemi;

b) pinnasele ohtlike õlijäätmete ladustamine ja/või ladestamine ning õlijäätmete töötlemise jääkide kontrollimatu heide;

c) õlijäätmete töötlemine, kui sellega kaasneb õhusaaste, mis ületab olemasolevates sätetes ettenähtud taseme.

Artikkel 5

1. Kui see on vajalik käesoleva direktiivi eesmärkide saavutamiseks ja ilma et see piiraks artikli 2 sätete kohaldamist, viivad liikmesriigid läbi avalikkuse informeerimise ja teavitamise kampaaniaid, et tagada õlijäätmete nõuetekohane ladustamine ja kogumine võimalikult laias ulatuses.

2. Kui artiklites 2, 3 ja 4 määratletud eesmärke ei ole võimalik saavutada teisiti, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, tagamaks et üks või mitu ettevõtet tegelevad omanike poolt neile pakutud õlijäätmete kogumise ja/või kõrvaldamisega piirkondades, mille pädevad asutused on neile määranud.

3. Artiklites 2 ja 4 määratletud eesmärkide saavutamiseks võivad liikmesriigid otsustada jagada õlijäätmed vastavalt artiklis 3 sätestatud töötlemisviisidele rühmadesse. Sel eesmärgil võivad nad algatada asjakohaseid kontrollimisi.

4. Selleks et tagada artikli 4 kohaselt võetud meetmete järgimine, peavad pädevad siseriiklikud asutused registreerima iga õlijäätmeid koguva ettevõte ja teostama nende üle järelevalvet, kasutades vajaduse korral lubade süsteemi.

Artikkel 6

1. Artikli 4 kohaselt võetud meetmete järgimiseks peab iga õlijäätmeid koguv ettevõtte hankima selleks loa. Vajaduse korral antakse see luba pärast seadeldiste kontrollimist.

2. Ilma et see piiraks muul kui käesoleva direktiivi eesmärgil kehtestatud siseriiklikes ja ühenduse õigusnormides sätestatud nõuete kohaldamist, võivad loa saada õlijäätmeid regenereerivad või seda kütusena kasutavad ettevõtted üksnes juhul, kui pädev asutus on veendunud, et selleks on võetud kõik asjakohased keskkonna- ja tervisekaitsemeetmed ning et kasutatakse parimat võimalikku tehnikat, kui see ei tekita liigseid kulusid.

Artikkel 7

Kui õlijäätmeid regenereeritakse, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, tagamaks et:

a) regenereerimisettevõtte tegevus ei tekita vältimatut kahju keskkonnale. Sel eesmärgil tagavad liikmesriigid, et regenereerimisjääkide koguse ning selliste jääkide mürgiste ja ohtlike omadustega seotud riskid oleksid minimaalsed ja et jäägid kõrvaldatakse vastavalt direktiivi 78/319/EMÜ artiklile 9;

b) regenereerimisel saadud baasõlid ei moodusta direktiivi 78/319/EMÜ artikli 1 punktis b määratletud mürgiseid ja ohtlikke jäätmeid ning ei sisalda polüklooritud bifenüüle (PCB) ega polüklooritud terfenüüle (PCT) kontsentratsioonis, mis ületab artiklis 10 sätestatud piirmäärasid.

Liikmesriigid teatavad nendest meetmetest komisjonile. Komisjon esitab selle teabe alusel viie aasta jooksul alates käesoleva direktiivi teatavakstegemisest nõukogule aruande, vajaduse korral koos asjakohaste ettepanekutega.

Artikkel 8

▼M3 —————

▼M1

2. Lisaks sellele tagavad liikmesriigid, et:

a) õlijäätmete põletamisel tekkivad jäägid kõrvaldatakse vastavalt direktiivi 78/319/EMÜ artiklile 9;

b) kütusena kasutatavad õlijäätmed ei moodusta direktiivi 78/319/EMÜ artikli 1 punktis b määratletud mürgiseid ja ohtlikke jäätmeid ning ei sisalda polüklooritud bifenüüle (PCB) ega polüklooritud terfenüüle (PCT) kontsentratsioonis üle 50 ppm.

3. Lisas sätestatud piirväärtuste järgimise võib teise võimalusena tagada ka asjakohase kontrollsüsteemiga, mille abil jälgitakse saasteainete kontsentratsiooni õlijäätmetes või õlijäätmete ja muude kütuste segudes, mis on ette nähtud põletamiseks, võttes arvesse seadmestiku tehnilisi omadusi.

Seadmestike puhul, milles lisas loetletud ainete heited võivad suureneda ka toodete kuumutamise tõttu, tagavad liikmesriigid kehtestatud kontrollsüsteemi abil, et õlijäätmete põletamisest tekkivate ainete osa ei ületa lisas sätestatud piirväärtusi.

▼B

Artikkel ►M1 9 ◄

Isik, kelle valduses on vanaõli, peab selle andma artiklis 5 nimetatud ettevõttele või ettevõtetele, kui tal ei ole võimalik järgida artikli 4 kohaselt võetud meetmeid.

▼M1 —————

▼M1

Artikkel 10

1. Ladustamise ja kogumise ajal ei tohi omanikud ja kogujad segada õlijäätmeid PCBde ja PCTdega direktiivi 76/403/EMÜ ( 5 ) tähenduses ega mürgiste ja ohtlike jäätmetega direktiivi 78/319/EMÜ tähenduses.

2. Välja arvatud lõikes 3 sätestatud juhud, kohaldatakse üle 50 ppm PCBsid/PCTsid sisaldavate õlijäätmete suhtes direktiivi 76/403/EMÜ sätteid.

Liikmesriigid võtavad lisaks sellele konkreetseid tehnilisi meetmeid, mis on vajalikud selleks, et tagada PCBsid ja PCTsid sisaldavate õlijäätmete kõrvaldamine ilma inimesele ja keskkonnale vältimatut kahju tekitamata.

3. PCBsid või PCTsid sisaldavate õlijäätmete regenereerimine on lubatud juhul, kui regenereerimise käigus PCBd ja PCTd hävitatakse või neid vähendatakse, nii et regenereeritud õli ei sisalda PCBsid/PCTsid üle piirväärtuse, mis ei tohi mingil juhul olla üle 50 ppm.

4. Komisjon määrab kindlaks õlijäätmete PCB/PCT-sisalduse mõõtmise standardmeetodi pärast konsulteerimist direktiivi 78/319/EMÜ artikli 18 alusel moodustatud teaduse ja tehnika arenguga kohandamise komiteega.

5. Õlijäätmed, mis on saastatud ainetega, mis on direktiivi 78/319/EMÜ artikli 1 punktis b määratletud kui mürgised ja ohtlikud jäätmed, kõrvaldatakse vastavalt selle direktiivi sätetele.

▼B

Artikkel ►M1 11 ◄

Ettevõte, mis toodab, kogub ja/või kõrvaldab aastas vanaõli suuremas koguses kui liikmesriik on kindlaks määranud, kuid mitte üle 500 liitri aastas, peab:

— pidama arvestust niisuguse vanaõli koguse, kvaliteedi, päritolu ja asukoha ning selle lähetamise ja kättesaamise kohta, sealhulgas viimatinimetatute kuupäevad ja/või

— andma need andmed pädevatele asutustele nende taotluse korral.

Liikmesriikidel on lubatud kindlaks määrata esimese lõigu kohane vanaõli kogus vastava uue õli kogusena, mis on arvutatud põhjendatud ümberarvestuskoefitsiendi abil.

▼M1

Artikkel 12

Ettevõte, mis kogub, hoiab ja/või kõrvaldab õlijäätmeid, peab andma pädevatele asutustele nende taotluse korral kogu õlijäätmete ja nende jääkide kogumist ja/või kõrvaldamist käsitleva teabe.

Artikkel 13

1. Liikmesriigid kontrollivad korrapäraselt artiklis 6 osutatud ettevõtteid, eelkõige aga seda, et nad täidavad lubades sätestatud tingimusi.

2. Pädevad asutused jälgivad tehnilise arengu ja/või keskkonnaga seotud suundumusi, muutes vajaduse korral käesoleva direktiivi alusel ettevõtetele antud lubasid.

▼B

Artikkel ►M1 14 ◄

Kogumise ja/või kõrvaldamisega tegelevatele ettevõtetele võib liikmesriikide artikli 5 kohaselt kehtestatud kohustuste täitmise eest maksta osutatud teenuste eest hüvitist. Niisugused hüvitised ei tohi ületada ettevõtte tegelikult registreeritud aastasi katmata kulusid, võttes arvesse mõistlikku kasumit.

Nende hüvitiste summa peab olema niisugune, mis ei põhjusta olulist konkurentsi moonutamist ega loo nende toodete kunstlikku kaubandusstruktuuri.

Artikkel ►M1 15 ◄

Hüvitisi võib rahastada lisaks muudele meetoditele maksu abil, mis kehtestatakse peale kasutamist vanaõliks muutuvatele toodetele või vanaõlile.

Hüvitiste maksmine peab olema kooskõlas “saastaja maksab” põhimõttega.

▼M1

Artikkel 16

Liikmesriigid võivad asutamislepingu sätteid respekteerides võtta keskkonnakaitse eesmärgil rangemaid meetmeid, kui on sätestatud käesolevas direktiivis.

Sellised meetmed võivad samade sätete alusel sisaldada muu hulgas õlijäätmete põletamise keelamist.

▼B

Artikkel ►M1 17 ◄

Liikmesriigid saadavad komisjonile korrapäraselt teavet oma tehnilise kompetentsuse kohta ning käesoleva direktiivi kohaselt võetud meetmete rakendamisega saadud kogemuste ja tulemuste kohta.

Komisjon edastab selle teabe üldaruande liikmesriikidele.

Artikkel ►M1 18 ◄

▼M2

Liikmesriigid saadavad iga kolme aasta järel komisjonile käesoleva direktiivi rakendamist käsitleva teabe sektori aruande kujul, mis hõlmab ka muid asjaomaseid ühenduse direktiive. Aruanne esitatakse kas küsimustiku või vormi alusel, mille komisjon koostab direktiivi 91/692/EMÜ ( 6 ) artiklis 6 ettenähtud korras. Küsimustik või vorm saadetakse liikmesriikidele kuus kuud enne aruandes käsitletava ajavahemiku algust. Aruanne esitatakse komisjonile üheksa kuu jooksul pärast selles käsitletud kolmeaastase ajavahemiku lõppu.

Esimene aruanne hõlmab aastaid 1995–1997 (kaasa arvatud).

Komisjon avaldab ühenduse aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta üheksa kuu jooksul pärast aruannete saamist liikmesriikidelt.

▼B

Artikkel 19

Liikmesriigid rakendavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud meetmed 24 kuu jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest ja teatavad sellest viivitamata komisjonile.

Artikkel 20

Liikmesriikide poolt vastavalt käesolevale direktiivile võetud meetmeid võib kohaldada artiklis 6 osutatud ettevõtete suhtes, mis on olemas käesoleva direktiivi teatavakstegemise ajal, järk-järgult nelja aasta jooksul alates nimetatud teatavakstegemisest.

Artikkel 21

Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.

Artikkel 22

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

▼M3 —————