02013R0952 — ET — 01.01.2020 — 003.001

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

►B EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 952/2013, 9. oktoober 2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (uuesti sõnastatud) (ELT L 269 10.10.2013, lk 1)

Muudetud:





Parandatud:









▼B

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 952/2013,

9. oktoober 2013,

millega kehtestatakse liidu tolliseadustik

(uuesti sõnastatud)







SISUKORD I JAOTIS ÜLDSÄTTED 1. PEATÜKK Tollialaste õigusaktide reguleerimisala, tolli missioon ja mõisted 2. PEATÜKK Isikute õigused ja kohustused seoses tollialaste õigusaktidega 1. Jagu Teabe esitamine 2. Jagu Esindamine tolliga suhtlemisel 3. Jagu Tollialaste õigusaktide kohaldamisega seonduvad otsused 4. Jagu Volitatud ettevõtja 5. Jagu Karistused 6. Jagu Kaebuste esitamine 7. Jagu Kauba kontrollimine 8. Jagu Dokumentide ja muu teabe säilitamine ning tasud ja kulud 3. PEATÜKK Valuuta konverteerimine ja tähtajad II JAOTIS TEGURID, MILLE ALUSEL KOHALDATAKSE IMPORDI- JA EKSPORDITOLLIMAKSU NING MUID KAUBAVAHETUSEGA SEONDUVAID MEETMEID 1. PEATÜKK Ühine tollitariifistik ja kauba tariifne klassifitseerimine 2. PEATÜKK Kauba päritolu 1. Jagu Mittesooduspäritolu 2. Jagu Sooduspäritolu 3. Jagu Konkreetse kauba päritolu määramine 3. PEATÜKK Kauba tolliväärtus III JAOTIS TOLLIVÕLG JA TAGATISED 1. PEATÜKK Tollivõla tekkimine 1. Jagu Tollivõlg impordil 2. Jagu Tollivõlg ekspordil 3. Jagu Ühised sätted impordil ja ekspordil tekkiva tollivõla kohta 2. PEATÜKK Võimaliku või olemasoleva tollivõla tagatis 3. PEATÜKK Impordi- või eksporditollimaksu summa sissenõudmine, tasumine, 1. Jagu Impordi- või eksporditollimaksu summa kindlaksmääramine, tollivõlast teatamine 2. Jagu Impordi- või eksporditollimaksu summa tasumine 3. Jagu Tagasimaksmine ja vähendamine 4. PEATÜKK Tollivõla lõppemine IV JAOTIS LIIDU TOLLITERRITOORIUMILE TOODUD KAUP 1. PEATÜKK Sisenemise ülddeklaratsioon 2. PEATÜKK Kauba saabumine 1. Jagu Kauba toomine liidu tolliterritooriumile 2. Jagu Kauba esitamine, mahalaadimine ja läbivaatamine 3. Jagu Kauba ajutine ladustamine V JAOTIS TOLLISTAATUSE, KAUBA TOLLIPROTSEDUURILE SUUNAMISE, ÕIGSUSE KONTROLLIMISE, KAUBA VABASTAMISE JA KÕRVALDAMISE ÜLDEESKIRJAD 1. PEATÜKK Kauba tollistaatus 2. PEATÜKK Kauba suunamine tolliprotseduurile 1. Jagu Üldsätted 2. Jagu Standardtollideklaratsioonid 3. Jagu Lihtsustatud tollideklaratsioonid 4. Jagu Kõikide tollideklaratsioonide suhtes kohaldatavad sätted 5. Jagu Muu lihtsustamine 3. PEATÜKK Õigsuse kontrollimine ja kauba vabastamine 1. Jagu Õigsuse kontrollimine 2. Jagu Kauba vabastamine 4. PEATÜKK Kauba kõrvaldamine VI JAOTIS VABASSE RINGLUSSE LUBAMINE JA IMPORDITOLLIMAKSUST VABASTAMINE 1. PEATÜKK Vabasse ringlusse lubamine 2. PEATÜKK Imporditollimaksust vabastamine 1. Jagu Tagasitoodud kaup 2. Jagu Merekalapüük ja meresaadused VII JAOTIS ERIPROTSEDUURID 1. PEATÜKK Üldsätted 2. PEATÜKK Transiit 1. Jagu Välis- ja sisetransiit 2. Jagu Liidu transiit 3. PEATÜKK Ladustamine 1. Jagu Ühised sätted 2. Jagu Tolliladustamine 3. Jagu Vabatsoonid 4. PEATÜKK Erikasutus 1. Jagu Ajutine import 2. Jagu Lõppkasutus 5. PEATÜKK Töötlemine 1. Jagu Üldsätted 2. Jagu Seestöötlemine 3. Jagu Välistöötlemine VIII JAOTIS LIIDU TOLLITERRITOORIUMILT VÄLJAVIIDUD KAUP 1. PEATÜKK Kauba väljaveole eelnevad formaalsused 2. PEATÜKK Formaalsused kauba väljaveol 3. PEATÜKK Eksport ja reeksport 4. PEATÜKK Väljumise ülddeklaratsioon 5. PEATÜKK Reekspordi teatis 6. PEATÜKK Eksporditollimaksust vabastamine IX JAOTIS ELEKTROONILISED SÜSTEEMID, LIHTSUSTAMINE, VOLITUSTE DELEGEERIMINE, KOMITEEMENETLUS JA LÕPPSÄTTED 1. PEATÜKK Elektrooniliste süsteemide väljatöötamine 2. PEATÜKK Lihtsustused tollialaste õigusaktide kohaldamisel 3. PEATÜKK Volituste delegeerimine ja komiteemenetlus 4. PEATÜKK Lõppsätted LISA VASTAVUSTABEL







I

JAOTIS

ÜLDSÄTTED







1.

PEATÜKK

Tollialaste õigusaktide reguleerimisala, tolli missioon ja mõisted

Artikkel 1

Reguleerimisese ja -ala

1. Käesoleva määrusega kehtestatakse liidu tolliseadustik („tolliseadustik”), milles sätestatakse liidu tolliterritooriumile toodava või sealt väljaviidava kauba suhtes kohaldatavad üldeeskirjad ja protseduurid.

Ilma et see piiraks rahvusvahelist õigust ja konventsioone ning teistes valdkondades kohaldatavaid liidu õigusakte, kohaldatakse tolliseadustikku ühetaoliselt kogu liidu tolliterritooriumil.

2. Teatavaid tollialaste õigusaktide sätteid võidakse konkreetseid valdkondi reguleerivate õigusaktide või rahvusvaheliste konventsioonide raames kohaldada ka väljaspool liidu tolliterritooriumi.

3. Teatavaid tollialaste õigusaktide sätteid, sealhulgas nendega ette nähtud lihtsustusi, kohaldatakse liidu kaubaga toimuvale kaubavahetusele liidu tolliterritooriumi selliste osade vahel, mille suhtes kohaldatakse direktiivi 2006/112/EÜ või direktiivi 2008/118/EÜ sätteid, ja tolliterritooriumi selliste osade vahel, mille suhtes neid sätteid ei kohaldata, või kaubandusele tolliterritooriumi selliste osade vahel, mille suhtes neid sätteid ei kohaldata.

Artikkel 2

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks tollialaste õigusaktide sätted ja nende lihtsustused seoses tollideklaratsiooniga, tollistaatuse tõendamisega, liidu sisetransiidiprotseduuri kasutamisega sellisel määral, mil see ei mõjuta asjaomaseid eelarvemeetmeid, mida kohaldatakse artikli 1 lõikes 3 osutatud liidu kaubaga toimuvale kaubavahetusele. Neis õigusaktides võib käsitleda liidu kaubaga toimuva sellise kaubavahetusega seotud eriasjaolusid, mis hõlmavad vaid ühte liikmesriiki.

Artikkel 3

Tolli missioon

Toll vastutab eelkõige liidu rahvusvahelise kaubanduse järelevalve eest ning aitab seeläbi kaasa õiglase ja avatud kaubanduse arendamisele, siseturu välisaspektide, ühise kaubanduspoliitika ja liidu muude kaubandusega seotud ühiste poliitikate rakendamisele ning üldise tarneahela turvalisuse tagamisele. Toll võtab meetmeid, mille eesmärk on eelkõige järgmine:

a) kaitsta liidu ja selle liikmesriikide finantshuve;

b) kaitsta liitu ebaausa ja ebaseadusliku kaubanduse eest, toetades samal ajal seaduslikku ettevõtlust;

c) tagada liidu ja tema residentide turvalisus ja julgeolek ning keskkonnakaitse, asjakohasel juhul tihedas koostöös teiste ametiasutustega; ning

d) säilitada sobiv tasakaal tollikontrolli ja seadusliku kaubanduse hõlbustamise vahel.

Artikkel 4

Tolliterritoorium

1. Liidu tolliterritooriumi alla kuuluvad järgmised territooriumid koos oma territoriaalvete, sisevete ja õhuruumiga:

— Belgia Kuningriigi territoorium;

— Bulgaaria Vabariigi territoorium;

— Tšehhi Vabariigi territoorium;

— Taani Kuningriigi territoorium, välja arvatud Fääri saared ja Gröönimaa;

— Saksamaa Liitvabariigi territoorium, välja arvatud Helgolandi saar ja Büsingeni territoorium (23. novembri 1964. aasta leping Saksamaa Liitvabariigi ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel);

— Eesti Vabariigi territoorium;

— Iirimaa territoorium;

— Kreeka Vabariigi territoorium;

— Hispaania Kuningriigi territoorium, välja arvatud Ceuta ja Melilla;

— Prantsuse Vabariigi territoorium, välja arvatud Prantsuse ülemeremaad ja -territooriumid, mille suhtes kohaldatakse ELi toimimise lepingu neljanda osa sätteid;

— Horvaatia Vabariigi territoorium;

▼M2

— Itaalia Vabariigi territoorium, välja arvatud Livigno;

▼B

— Küprose Vabariigi territoorium vastavalt 2003. aasta ühinemisakti sätetele;

— Läti Vabariigi territoorium;

— Leedu Vabariigi territoorium;

— Luksemburgi Suurhertsogiriigi territoorium;

— Ungari territoorium;

— Malta territoorium;

— Madalmaade Kuningriigi territoorium Euroopas;

— Austria Vabariigi territoorium;

— Poola Vabariigi territoorium;

— Portugali Vabariigi territoorium;

— Rumeenia territoorium;

— Sloveenia Vabariigi territoorium;

— Slovaki Vabariigi territoorium;

— Soome Vabariigi territoorium;

— Rootsi Kuningriigi territoorium; ning

— Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ning Kanalisaarte ja Mani saare territoorium.

2. Järgmisi väljaspool liikmesriikide territooriumi asuvaid territooriume koos nende territoriaalvete, sisevete ja õhuruumiga käsitatakse liidu tolliterritooriumi osana, võttes arvesse nende suhtes kohaldatavaid konventsioone ja lepinguid:

a) PRANTSUSMAA Monaco territoorium, nagu on määratletud 18. mail 1963 Pariisis alla kirjutatud tollikonventsioonis (Journal officiel de la République française, 27. september 1963, lk 8679);

b) KÜPROS Ühendkuningriigi suveräänsete baasipiirkondade territooriumid Akrotiris ja Dhekelias, nagu on määratletud 16. augustil 1960 Nikosias alla kirjutatud Küprose Vabariigi asutamislepingus (United Kingdom Treaty Series No 4 (1961) Cmnd. 1252).

Artikkel 5

Mõisted

Käesolevas tolliseadustikus kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „toll” –liikmesriikide tolliasutused, kes vastutavad tollialaste õigusaktide kohaldamise eest, ning muud asutused, kes on siseriikliku õiguse alusel volitatud kohaldama teatavaid tollialaseid õigusakte;

2) „tollialased õigusaktid” – kõigi järgmiste õigusaktide kogum: a) tolliseadustik ning liidu või liikmesriigi tasandil vastu võetud seda täiendavad või rakendavad sätted; b) ühine tollitariifistik; c) õigusaktid, millega luuakse liidu tollimaksuvabastuste süsteem; d) tollialaseid sätteid sisaldavad rahvusvahelised lepingud selles ulatuses, kus need on liidus kohaldatavad;

3) „tollikontroll” –tolliasutuste eritoimingud, mille eesmärk on tagada kooskõla tollialaste õigusaktide ja muude õigusaktidega, mis käsitlevad liidu tolliterritooriumi ja sellest territooriumist väljaspool asuvate riikide või territooriumide vahel liikuva kauba sisenemist, väljumist, transiiti, liikumist, ladustamist ja lõppkasutust ning liiduvälise kauba ja lõppkasutusprotseduurile suunatud kauba liidu tolliterritooriumil liikumist ja olemasolu;

4) „isik” –füüsiline isik, juriidiline isik ja mis tahes isikute ühendus, kes ei ole juriidiline isik, kuid kes saab liidu või siseriikliku õiguse kohaselt teha õigustoiminguid;

5) „ettevõtja” –isik, kes oma majandus- või kutsetegevuse kaudu on seotud tollialaste õigusaktidega hõlmatud tegevustega;

6) „tolliesindaja” –isik, kelle teine isik on oma asjaajamisel tolliga määranud teostama tollialaste õigusaktide kohaselt nõutavaid toiminguid ja formaalsusi;

7) „risk” – liidu tolliterritooriumi ja väljaspool seda territooriumi asuvate riikide või territooriumide vahel liikuva kauba sisenemisel, väljumisel, transiidil, liikumisel või lõppkasutusel ning liidu tollitooriumil liiduvälise kauba olemasolu korral tekkiva olukorra tõenäosus ja mõju, mis: a) takistaks liidu või riigisiseste meetmete korrektset kohaldamist; b) kahjustaks liidu ja selle liikmesriikide finantshuve; või c) seaks ohtu liidu ja selle residentide turvalisuse ja julgeoleku, inimeste, loomade või taimede tervise, keskkonna või tarbijad;

8) „tolliformaalsused” –kõik toimingud, mida isik ja tolliasutused peavad tegema tollialaste õigusaktide täitmiseks;

9) „sisenemise ülddeklaratsioon” –toiming, millega isik teatab ettenähtud vormis ja korras ning ettenähtud tähtaja jooksul tollile, et kaup tuuakse liidu tolliterritooriumile;

10) „väljumise ülddeklaratsioon” –toiming, millega isik teatab ettenähtud vormis ja korras ning ettenähtud tähtaja jooksul tollile, et kaup viiakse liidu tolliterritooriumilt välja;

11) „ajutise ladustamise deklaratsioon” –toiming, millega isik teatab ettenähtud vormis ja korras, et kaup on ajutiselt ladustatud;

12) „tollideklaratsioon” –toiming, millega isik avaldab ettenähtud vormis ja viisil soovi suunata kaup teatavale tolliprotseduurile, vajaduse korral koos viitega mis tahes erikorra kohaldamiseks;

13) „reekspordi deklaratsioon” –toiming, millega isik avaldab ettenähtud vormis ja korras soovi viia liiduvälist kaupa, välja arvatud vabatsooniprotseduuril või ajutisel ladustamisel olevat kaupa, liidu tolliterritooriumilt välja;

14) „reekspordi teatis” –toiming, millega isik avaldab ettenähtud vormis ja korras soovi viia vabatsooniprotseduuril või ajutisel ladustamisel olevat liiduvälist kaupa liidu tolliterritooriumilt välja;

15) „deklarant” –isik, kes esitab tollideklaratsiooni, ajutise ladustamise deklaratsiooni, sisenemise ülddeklaratsiooni, väljumise ülddeklaratsiooni, reekspordi deklaratsiooni või reekspordi teatise enda nimel, või isik, kelle nimel selline deklaratsioon või teatis esitatakse;

16) „tolliprotseduur” – mõni järgmistest protseduuridest, millele võib kaupa vastavalt tolliseadustikule suunata: a) vabasse ringlusse lubamine; b) eriprotseduurid; c) eksport;

17) „ajutine ladustamine” –tolli järelevalve all ajutiselt ladustatud liiduvälise kauba seisund selle tollile esitamise ja selle tolliprotseduurile või reekspordile suunamise vahepeal;

18) „tollivõlg” –isiku kohustus tasuda kehtivate tollialaste õigusaktide kohaselt konkreetsete kaupade suhtes kohaldatava impordi- või eksporditollimaksu summa.

19) „võlgnik” –isik, kellel lasub tollivõla tasumise kohustus;

20) „imporditollimaks” –kauba importimisel tasumisele kuuluv tollimaks;

21) „eksporditollimaks” –kauba eksportimisel tasumisele kuuluv tollimaks;

22) „tollistaatus” –kauba staatus liidu kauba või liiduvälise kaubana;

23) „liidu kaup” – kaup, mis kuulub mõne järgmise kategooria alla: a) täielikult liidu tolliterritooriumil saadud kaup, mis ei hõlma väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvatest riikidest või territooriumidelt imporditud kaupa; b) väljastpoolt liidu tolliterritooriumi asuvatest riikidest või territooriumidelt liidu territooriumile toodud ja vabasse ringlusse lubatud kaup; c) ainult punktis b osutatud kaubast või punktides a ja b osutatud kaubast liidu tolliterritooriumil saadud või toodetud kaup;

24) „liiduväline kaup” –punktis 23 nimetamata kaup või kaup, mis on kaotanud liidu kauba tollistaatuse;

25) „riskijuhtimine” –riski süstemaatiline kindlaksmääramine, sh juhuslike kontrollide abil, ja kõikide ohutegurite vähendamiseks vajalike meetmete rakendamine;

26) „kauba vabastamine” –toiming, millega toll teeb kauba kättesaadavaks nende eesmärkide jaoks, mis tulenevad tolliprotseduurist, millele kaup on suunatud;

27) „tollijärelevalve” –tolli üldine tegevus tollialaste õigusaktide ja vajaduse korral muude tollijärelevalve alla kuuluva kauba suhtes kohaldatavate normide järgimise tagamiseks;

28) „tagasimaksmine” –tasutud impordi- või eksporditollimaksu summa tagasimaksmine;

29) „vähendamine” –tasumata impordi- või eksporditollimaksu summa tasumise kohustusest vabastamine;

30) „töödeldud tooted” –kaup, mis on suunatud töötlemisprotseduurile ning on läbinud töötlemistoimingud;

31) „liidu tolliterritooriumil asutatud isik”: a) füüsilise isiku puhul isik, kelle peamine elukoht on liidu tolliterritooriumil; b) juriidilise isiku või isikute ühenduse puhul isik, kelle registrijärgne asukoht, peakorter või püsiv tegevuskoht asub liidu tolliterritooriumil;

32) „püsiv tegevuskoht” –kindel tegevuskoht, kus on püsivalt olemas nii vajalik inimressurss kui ka vajalikud tehnilised vahendid ja mille kaudu tehakse täielikult või osaliselt isiku tolliga seotud toiminguid;

33) „kauba esitamine tollile” –tollile teatamine kauba saabumisest tolliasutusse või muusse kohta, mille toll on selleks määranud või heaks kiitnud, ning kõnealuse kauba kättesaadavaks tegemine tollikontrolli läbiviimiseks;

34) „kauba valdaja” –isik, kes on kauba omanik või kellel on samaväärne õigus kauba käsutamiseks, või isik, kellel on kauba üle tegelik kontroll;

35) „tolliprotseduuri pidaja”: a) isik, kes esitab tollideklaratsiooni või kelle eest kõnealune deklaratsioon on esitatud; või b) isik, kellele on antud üle õigused ja kohustused seoses tolliprotseduuriga;

36) „kaubanduspoliitika meetmed” –ühise kaubanduspoliitika osaks olevad mittetariifsed meetmed rahvusvahelist kaubavahetust käsitlevate liidu sätetena;

37) „töötlemistoimingud”: a) toimingud kaubaga, sealhulgas selle paigaldamine või kokkupanemine või selle sobitamine muu kaubaga; b) kauba töötlemine, c) kauba hävitamine; d) kauba parandamine, sealhulgas selle ennistamine ja kordategemine; e) sellise kauba kasutamine, mida ei leidu töödeldud tootes, aga mis võimaldab või hõlbustab kõnealuse toote tootmist, isegi kui kõnealune kaup täielikult või osaliselt töötlemise käigus ära kasutatakse (tootmise abivahend);

38) „tulemimäär” –töödeldud toodete kogus või osakaal, mis on saadud teatava koguse töötlemisprotseduurile suunatud kauba töötlemisest;

39) „otsus” –tolli poolt tollialaste õigusaktide alusel tehtud toiming, millega tehakse lahend üksikjuhu suhtes ning millel on õiguslikud tagajärjed asjaomase isiku või asjaomaste isikute jaoks;

40) „vedaja” – a) sisenemise kontekstis isik, kes toob kauba liidu tolliterritooriumile või vastutab selle liidu tolliterritooriumile toomise eest. Kuid i) kombineeritud veo korral on „vedaja” isik, kes käitab veovahendit, mis pärast liidu tolliterritooriumile toomist liigub aktiivse veovahendina ise; ii) mere- või õhutranspordi puhul, kui laeva lastijaotusklauslid või töövõtuleping on olemas, on „vedaja” isik, kes on sõlminud lepingu ja välja andnud konossemendi või lennuveokirja tegelikuks kaubaveoks liidu tolliterritooriumile; b) väljaviimise kontekstis isik, kes viib kauba liidu tolliterritooriumilt välja või vastutab selle liidu tolliterritooriumilt väljaviimise eest. Kuid i) kombineeritud veo korral, kui liidu tolliterritooriumilt väljuv aktiivne veovahend üksnes veab teist veovahendit, mis pärast aktiivse veovahendi saabumist selle sihtkohta hakkab ise liikuma aktiivse veovahendina, tähendab „vedaja” isikut, kes hakkab juhtima seda veovahendit, millest saab aktiivne veovahend siis, kui liidu tolliterritooriumilt lahkuv veovahend on jõudnud oma sihtkohta; ii) mere- või õhutranspordi puhul, kui laeva lastijaotusklauslid või töövõtuleping on olemas, on „vedaja” isik, kes on sõlminud lepingu ja välja andnud konossemendi või lennuveokirja tegelikuks kauba liidu tolliterritooriumilt väljaveoks;

41) „ostukomisjonitasu” –tasu, mida importija maksab esindajale enda esindamise eest kauba ostmisel, mille väärtust määratakse.







2.

PEATÜKK

Isikute õigused ja kohustused seoses tollialaste õigusaktidega







1.

Jagu

Teabe esitamine

Artikkel 6

Teabe vahetamise ja säilitamise vahendid ning ühised nõuded andmetele

1. Kogu teabevahetus (nagu deklaratsioonid, taotlused või otsused) tolliasutuste vahel ning ettevõtjate ja tolliasutuste vahel ning sellise teabe tollialaste õigusaktide kohaselt nõutav säilitamine peab toimuma elektroonilisi andmetöötlusvahendeid kasutades.

2. Lõikes 1 osutatud teabe vahetamise ja säilitamise eesmärgil koostatakse ühised nõuded andmetele.

3. Muid teabe säilitamise ja vahetamise vahendeid kui lõikes 1 osutatud elektroonilised andmetöötlusvahendid võib kasutada järgmiselt:

a) püsivalt, kui see on nõuetekohaselt põhjendatud veoliigi tõttu või kui elektrooniliste andmetöötlusvahendite kasutamine ei ole asjaomaste tolliformaalsuste jaoks sobiv;

b) ajutiselt, tolliasutuse või ettevõtja arvutisüsteemide ajutise rikke korral;

4. Erandina lõikest 1 võib komisjon erandjuhtudel vastu võtta otsuseid, millega ühel või mitmel liikmesriigil võimaldatakse kasutada muid teabe vahetamise ja säilitamise vahendeid kui elektroonilised andmetöötlusvahendid.

Otsus teha erand peab olema põhjendatud seda taotleva liikmesriigi konkreetse olukorraga ja erand antakse konkreetseks ajavahemikuks. Erand vaadatakse korrapäraselt läbi ja seda võib pikendada täiendavateks konkreetseteks ajavahemikeks, kui seda taotleb liikmesriik, kellele see on suunatud. Erand tunnistatakse kehtetuks, kui see ei ole enam põhjendatud.

Erand ei mõjuta teabe vahetamist liikmesriigi, kellele see erand on tehtud, ja muude liikmesriikide vahel ega teabe vahetamist ja säilitamist muudes liikmesriikides seoses tollialaste õigusaktide kohaldamisega.

Artikkel 7

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:

a) artikli 6 lõikes 2 osutatud ühised andmenõuded, võttes arvesse vajadust täita tollialastes õigusaktides sätestatud tolliformaalsusi ning artikli 6 lõikes 1 osutatud teabe vahetamise ja säilitamise laadi ja eesmärki;

b) erijuhud, kus kooskõlas artikli 6 lõike 3 punktiga a võib kasutada muid teabe säilitamise ja vahetamise vahendeid kui elektroonilised andmetöötlusvahendid;

c) sellise teabe liik ja üksikasjad, mis peab artikli 148 lõikes 4 ja artikli 214 lõikes 1 osutatud arvestuskannetes sisalduma.

Artikkel 8

Rakendamisvolituste andmine

1. Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks:

a) vajaduse korral artikli 6 lõikes 2 osutatud andmete ühiste nõuete formaadi ja koodid;

b) menetluseeskirjad teabe sellise vahetamise ja säilitamise kohta, mis võib toimuda muude kui artikli 6 lõikes 3 osutatud elektrooniliste andmetöötlusvahendite abil.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.

2. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu otsused artikli 6 lõikes 4 osutatud erandite kohta.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.

Artikkel 9

Registreerumine

1. Liidu tolliterritooriumil asutatud ettevõtjad registreeruvad tolliasutuses, kes vastutab selle koha eest, kus ettevõtjad on asutatud.

2. Erijuhtudel registreeruvad ettevõtjad, kes ei ole asutatud liidu tolliterritooriumil, tolliasutuses, kes vastutab selle koha eest, kus nad esmakordselt deklaratsiooni esitavad või otsust taotlevad.

3. Isikutelt, kes ei ole ettevõtjad, ei nõuta registreerumist tolliasutuses, kui ei ole teisiti sätestatud.

Kui esimeses lõigus osutatud isikutelt nõutakse registreerumist, kohaldatakse järgmist:

a) kui nad on asutatud liidu tolliterritooriumil, siis registreeruvad nad tolliasutuses, kes vastutab selle koha eest, kus nad on asutatud;

b) kui nad ei ole asutatud liidu tolliterritooriumil, siis registreeruvad nad tolliasutuses, kes vastutab selle koha eest, kus nad esmakordselt deklaratsiooni esitavad või otsust taotlevad;

4. Erijuhtudel tunnistab toll registreerumise kehtetuks.

Artikkel 10

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:

a) artikli 9 lõikes 2 osutatud juhud, kui tolliasutuses registreerumist nõutakse ettevõtjatelt, kes ei ole asutatud liidu tolliterritooriumil;

b) artikli 9 lõike 3 esimeses lõigus osutatud juhud, kui registreerumist tolliasutuses nõutakse isikutelt, kes ei ole ettevõtjad;

c) artikli 9 lõikes 4 osutatud juhud, kui toll tunnistab registreerumise kehtetuks.

Artikkel 11

Rakendamisvolituste andmine

Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artiklis 9 osutatud registreerimise eest vastutava tolliasutuse.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.

Artikkel 12

Teabe edastamine ja andmekaitse

1. Kogu teabe kohta, mida toll oma ülesandeid täites saab ning mis on oma olemuselt konfidentsiaalne või konfidentsiaalsena esitatud, kehtib ametisaladuse hoidmise kohustus. Välja arvatud artikli 47 lõikes 2 ja käesoleva lõike teises lõigus sätestatud juhul, ei või pädevad asutused sellist teavet ilma seda esitanud isiku või asutuse selgesõnalise loata avaldada.

Ilma loata on teabe avaldamine siiski lubatud, kui toll on kohustatud või volitatud seda tegema vastavalt kehtivatele, eelkõige andmekaitset käsitlevatele sätetele või seoses kohtumenetlusega.

2. Lõikes 1 osutatud konfidentsiaalset teavet võib edastada väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumide tollidele ja muudele pädevatele asutustele tollikoostöö tegemise eesmärgil nende riikide või territooriumidega rahvusvahelise lepingu või liidu ühise kaubanduspoliitika alaste õigusaktide raames.

3. Lõigete 1 ja 2 kohasel teabe mis tahes avaldamisel või edastamisel tuleb tagada andmekaitse piisav tase, mis oleks täielikult kooskõlas kehtivate andmekaitsealaste õigusaktidega.

Artikkel 13

Lisateabe vahetamine tolliasutuste ja ettevõtjate vahel

1. Toll ja ettevõtjad võivad, eelkõige riski kindlaksmääramisel ja selle maandamisel tehtava vastastikuse koostöö eesmärgil vahetada teavet, mis ei ole nõutav tollialaste õigusaktide alusel. Kõnealune teabevahetus võib toimuda kirjaliku kokkuleppe alusel ning võib sisaldada tolli juurdepääsu ettevõtjate arvutisüsteemidele.

2. Lõikes 1 osutatud koostöö raames ühe poole poolt teisele poolele esitatud teave on konfidentsiaalne, kui mõlemad pooled ei ole teisiti kokku leppinud.

Artikkel 14

Tollipoolne teabe esitamine

1. Iga isik võib taotleda tollilt teavet tollialaste õigusaktide kohaldamise kohta. Selle taotluse võib tagasi lükata juhul, kui see ei puuduta tegelikult kavandatava rahvusvahelise kaubavahetusega seotud tegevust.

2. Toll on pidevalt kontaktis ettevõtjatega ja teiste rahvusvahelise kaubavahetusega seotud asutustega. Toll edendab läbipaistvust, tehes tollialased õigusaktid, üldised haldusotsused ja taotluse vormid interneti kaudu vabalt ja võimaluse korral tasuta kättesaadavaks.

Artikkel 15

Teabe esitamine tollile

1. Kõik tolliformaalsuste või -kontrolli teostamisega otseselt või kaudselt seotud isikud esitavad tollile viimase taotluse korral ettenähtud tähtaja jooksul ja asjakohases vormis kõik vajalikud dokumendid ja kogu vajaliku teabe ning osutavad tollile nende formaalsuste või selle kontrolli lõpuleviimiseks kogu vajalikku abi.

2. Asjaomane isik vastutab tollideklaratsiooni, ajutise ladustamise deklaratsiooni, sisenemise ülddeklaratsiooni, väljumise ülddeklaratsiooni, reekspordi deklaratsiooni või reekspordi teatist tollile esitades või loa või mõne muu otsuse kohta taotlust esitades kõige järgmise eest:

a) deklaratsioonis, teatises või taotluses esitatud teabe õigsus ja täielikkus;

b) koos deklaratsiooni, teatise või taotlusega esitatavate dokumentide autentsus, õigsus ja kehtivus;

c) asjakohasel juhul kõnealuse kauba teatavale tolliprotseduurile suunamisega või lubatud toimingute tegemisega seotud kõikide kohustuste täitmine.

Esimest lõiku kohaldatakse ka tolli poolt nõutava või tollile antava mis tahes teabe mis tahes muus vormis andmise suhtes.

Kui deklaratsioon, teatis, taotlus või teave esitatakse artiklis 18 osutatud asjaomase isiku tolliesindaja poolt, on käesoleva lõike esimeses lõigus sätestatud kohustused siduvad ka tolliesindaja suhtes.

Artikkel 16

Elektroonilised süsteemid

1. Liikmesriigid teevad komisjoniga koostööd, et kooskõlas tolliseadustikuga töötada välja, hooldada ja rakendada elektroonilisi süsteeme teabe vahetamiseks tolliasutuste vahel ja komisjoniga ning selle teabe säilitamiseks.

2. Liikmesriigid, kellele on tehtud artikli 6 lõike 4 kohane erand, ei pea selle erandi raames välja töötama, hooldama ja rakendama käesoleva artikli lõikes 1 osutatud elektroonilisi süsteeme.

Artikkel 17

Rakendamisvolituste andmine

Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artikli 16 lõikes 1 osutatud elektrooniliste süsteemide väljatöötamise, hooldamise ja rakendamise tehnilise korra.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.







2.

Jagu

Esindamine tolliga suhtlemisel

Artikkel 18

Tolliesindaja

1. Iga isik võib määrata tolliesindaja.

Kõnealune esindamine võib olla kas otsene, mille puhul tolliesindaja tegutseb teise isiku nimel ja eest, või kaudne, mille puhul tolliesindaja tegutseb enda nimel, kuid teise isiku eest.

2. Tolliesindaja peab olema asutatud liidu tolliterritooriumil.

Kui ei ole ette nähtud teisiti, ei nõuta selle nõude täitmist, kui tolliesindaja tegutseb selliste isikute eest, kes ei pea olema asutatud liidu tolliterritooriumil.

3. Liikmesriigid võivad kooskõlas liidu õigusega määrata kindlaks tingimused, mille kohaselt tolliesindaja võib osutada teenuseid liikmesriigis, kus ta on asutatud. Ilma et see piiraks asjaomase liikmesriigi poolt vähem rangete kriteeriumide kohaldamist, on tolliesindajal, kes täidab artikli 39 punktides a–d sätestatud kriteeriume, õigus osutada selliseid teenuseid muus liikmesriigis kui selles liikmesriigis, kus ta on asutatud.

4. Liikmesriigid võivad kohaldada lõike 3 esimese lause kohaselt kindlaks määratud tingimusi tolliesindajatele, kes ei ole asutatud liidu tolliterritooriumil.

Artikkel 19

Volitamine

1. Tolliga suheldes peab tolliesindaja teatama, et ta tegutseb esindatava isiku eest, ja seda, kas esindamine on otsene või kaudne.

Isik, kes ei teata, et ta tegutseb tolliesindajana, või kes teatab, et ta tegutseb tolliesindajana, ilma et ta oleks volitatud seda tegema, loetakse tegutsevaks enda nimel ja enda arvel.

2. Toll võib nõuda isikult, kes teatab, et ta tegutseb tolliesindajana, tõendite esitamist esindatava isiku volituse olemasolu kohta.

Erijuhtudel ei nõua toll selliste tõendite esitamist.

3. Toll ei nõua, et korrapäraselt toiminguid ja formaalsusi täitev tolliesindajana tegutsev isik esitaks iga kord tõendeid oma volituste olemasolu kohta, tingimusel et selline isik on võimeline esitama selliseid tõendeid tolli nõudmisel.

Artikkel 20

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:

a) juhud, kui artikli 18 lõike 2 teises lõigus osutatud vabastust ei kohaldata;

b) juhud, kui toll ei nõua artikli 19 lõike 2 esimeses lõigus osutatud volituse tõendeid.

Artikkel 21

Rakendamisvolituste andmine

Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artikli 18 lõikes 3 osutatud õiguse andmist ja tõendamist käsitlevad menetluseeskirjad.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.







3.

Jagu

Tollialaste õigusaktide kohaldamisega seonduvad otsused

Artikkel 22

Taotluse alusel tehtavad otsused

1. Isik, kes esitab taotluse tollialaste õigusaktide kohaldamisega seonduva otsuse saamiseks, peab esitama kogu teabe, mida pädevad tolliasutused sellise otsuse tegemiseks vajavad.

Otsuse saamiseks võivad taotluse esitada ka mitu isikut ning otsuse võib teha ka mitme isiku kohta vastavalt tollialaste õigusaktidega ettenähtud tingimustele.

Pädev tolliasutus on selle koha tolliasutus, kus hoitakse taotleja tollialast keskset raamatupidamist või kus see on kättesaadav ning kus vähemalt osa otsusega hõlmatud tegevusest ellu viiakse, kui ei ole sätestatud teisiti.

2. Tolliasutused kontrollivad viivitamata ja hiljemalt 30 päeva jooksul otsuse tegemise taotluse kättesaamisest, kas tingimused selle taotluse aktsepteerimiseks on täidetud.

Kui toll teeb kindlaks, et taotlus sisaldab kogu teavet, mis on vajalik otsuse tegemiseks, teatab ta selle aktsepteerimisest taotlejale esimeses lõigus osutatud ajavahemiku jooksul.

3. Pädev tolliasutus teeb lõikes 1 osutatud otsuse ja teatab sellest taotlejale viivitamata ning hiljemalt 120 päeva jooksul taotluse aktsepteerimise kuupäevast, kui ei ole sätestatud teisiti.

Kui tollil ei ole võimalik tähtajaks otsust teha, teatab ta taotlejale sellest enne kõnealuse tähtaja möödumist, esitades põhjused ja määrates uue tähtaja, mida ta peab otsuse tegemiseks vajalikuks. See uus tähtaeg ei tohi ületada 30 päeva, kui ei ole ette nähtud teisiti.

Ilma et see piiraks teise lõigu kohaldamist, võib toll pikendada tollialaste õigusaktide kohaselt otsuse tegemiseks ettenähtud tähtaega, kui taotleja palub ajapikendust kohanduste tegemiseks, et tagada tingimuste ja kriteeriumide täitmine. Sellistest kohandustest ja nende tegemiseks vajalikust täiendavast tähtajast teatatakse tollile, kes otsustab tähtaja pikendamise üle.

4. Kui otsuses või tollialastes õigusaktides ei ole sätestatud teisiti, jõustub otsus kuupäeval, mil taotleja selle kätte saab või mil see loetakse kättesaaduks. Toll täidab vastuvõetud otsuseid sellest kuupäevast alates, välja arvatud artikli 45 lõikes 2 sätestatud juhtudel.

5. Kui tollialastes õigusaktides ei ole sätestatud teisiti, kehtib otsus ajalise piiranguta.

6. Enne sellise otsuse tegemist, mis võib kahjustada taotlejat, peab toll esitama oma otsuse aluseks olevad põhjendused taotlejale, kellele antakse võimalus väljendada oma seisukoht ettenähtud ajavahemiku jooksul alates kuupäevast, mil ta need põhjendused kätte saab või mil see loetakse kättesaaduks. Pärast kõnealuse ajavahemiku lõppemist tehakse otsus taotlejale asjakohases vormis teatavaks.

Esimest lõiku ei kohaldata ühelgi järgmisel juhul:

a) kui tegemist on artikli 33 lõikes 1 osutatud otsusega;

b) artikli 56 lõike 4 esimeses lõigus osutatud juhul, kui keeldutakse tariifikvoodi kasutamise lubamisest, kui kõnealuse tariifikvoodi maht on saavutatud;

c) kui see on vajalik seoses liidu ja tema residentide turvalisust ja julgeolekut, inimeste, loomade või taimede tervist, keskkonda või tarbijaid ähvardava ohu laadi või suurusega;

d) kui otsuse eesmärk on tagada teise otsuse rakendamine, mille suhtes on kohaldatud esimest lõiku, ilma et see piiraks asjaomase liikmesriigi õigusaktide kohaldamist;

e) kui see mõjutaks pettuse vastu võitlemiseks algatatud uurimisi;

f) muudel erijuhtudel.

7. Taotlejat kahjustavas otsuses esitatakse selle aluseks olevad põhjendused ja viidatakse artiklis 44 sätestatud kaebuse esitamise õigusele.

Artikkel 23

Taotluse alusel tehtavate otsuste haldamine

1. Otsuse saaja täidab otsusest tulenevaid kohustusi.

2. Otsuse saaja teatab tollile viivitamata kõikidest asjaoludest, mis ilmnevad pärast otsuse tegemist ja võivad mõjutada otsuse kehtivust või sisu.

3. Piiramata teiste valdkondade normide kohaldamist, milles on sätestatud juhud, mille korral otsused on kehtetud või muutuvad tühiseks, võib tolliasutus, kes otsuse tegi, selle igal ajal tühistada, seda muuta või selle kehtetuks tunnistada, kui see ei ole vastavuses tollialaste õigusaktidega.

4. Erijuhtudel teeb toll järgmist:

a) hindab otsuse ümber;

b) peatab otsuse, mida ei tule tühistada, kehtetuks tunnistada või muuta.

5. Toll teostab järelevalvet tingimuste ja kriteeriumide üle, mida otsuse saaja peab täitma. Samuti teostab toll järelevalvet sellest otsusest tulenevate kohustuste täitmise üle. Kui otsuse saaja on asutatud vähem kui kolm aastat tagasi, teostab toll esimese aasta jooksul pärast otsuse tegemist põhjalikku järelevalvet.

Artikkel 24

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:

a) erandid artikli 22 lõike 1 kolmandast lõigust;

b) tingimused artikli 22 lõikes 2 osutatud taotluse aktsepteerimiseks;

c) tähtaeg, mille jooksul tuleb teha konkreetne otsus, sealhulgas selle tähtaja võimalik pikendamine kooskõlas artikli 22 lõikega 3;

d) artikli 22 lõikes 4 osutatud juhud, kui otsus jõustub kuupäeval, mis on erinev kuupäevast, mil taotleja selle kätte saab või mil see loetakse kättesaaduks;

e) artikli 22 lõikes 5 osutatud juhud, kui otsus ei kehti ajalise piiranguta;

f) artikli 22 lõike 6 esimeses lõigus osutatud tähtaja kestus;

g) artikli 22 lõike 6 teise lõigu punktis f osutatud erijuhud, kui taotlejale ei anta võimalust väljendada oma seisukohta;

h) eeskirjad otsuste ümberhindamise ja peatamise kohta kooskõlas artikli 23 lõikega 4 ning vastavad juhud.

Artikkel 25

Rakendamisvolituste andmine

Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:

a) artikli 22 lõigetes 1 ja 2 osutatud otsuse tegemise taotluse esitamise ja aktsepteerimise kohta;

b) artiklis 22 osutatud otsuse tegemise, sealhulgas vajaduse korral asjaomaste liikmesriikidega konsulteerimise kohta;

c) otsuse üle järelevalve teostamise kohta vastavalt artikli 23 lõikele 5.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.

Artikkel 26

Otsuste kehtivus kogu liidu piires

Kui otsuse mõju ei ole piiratud ühe või mitme liikmesriigiga, kehtivad tollialaste õigusaktide kohaldamisega seotud otsused kogu liidu tolliterritooriumil.

Artikkel 27

Soodsate otsuste tühistamine

1. Toll tühistab otsuse saajale soodsa otsuse, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:

a) otsus tehti ebaõige või puuduliku teabe alusel;

b) otsuse saaja teadis või oleks pidanud teadma, et teave oli ebaõige või puudulik;

c) õige ja täieliku teabe korral oleks otsus olnud teistsugune.

2. Otsuse saajale teatatakse otsuse tühistamisest.

3. Kui kooskõlas tollialaste õigusaktidega ei ole otsuses sätestatud teisiti, loetakse otsus tühiseks algse otsuse jõustumise kuupäevast.

Artikkel 28

Soodsate otsuste kehtetuks tunnistamine ja muutmine

1. Soodne otsus tunnistatakse kehtetuks või seda muudetakse, välja arvatud artiklis 27 osutatud juhtudel:

a) kui üks või mitu sellise otsuse tegemiseks vajalikku tingimust olid täitmata või ei ole enam täidetud; või

b) otsuse saaja taotlusel.

2. Kui ei ole sätestatud teisiti, võib mitmele isikule suunatud soodsa otsuse kehtetuks tunnistada ainult selle isiku suhtes, kes ei täida asjaomase otsuse raames kehtestatud kohustusi.

3. Otsuse saajale teatatakse otsuse kehtetuks tunnistamisest või muutmisest.

4. Artikli 22 lõiget 4 kohaldatakse otsuse kehtetuks tunnistamise või muutmise suhtes.

Kui aga otsuse saaja õigustatud huvi seda nõuab, võib toll erandjuhtudel kehtetuks tunnistamise otsuse või tehtud muudatuse jõustumise kuupäeva kuni ühe aasta võrra edasi lükata. See kuupäev märgitakse kehtetuks tunnistamise või muutmise otsusesse.

Artikkel 29

Eelneva taotluseta tehtavad otsused

Artikli 22 lõigete 4, 5, 6 ja 7, artikli 23 lõike 3 ning artiklite 26, 27 ja 28 sätteid kohaldatakse ka nende otsuste suhtes, mis toll on teinud ilma asjaomase isiku eelneva taotluseta, välja arvatud juhul, kui toll tegutseb kohtuorganina.

Artikkel 30

Tolliprotseduurile suunatud või ajutiselt ladustatud kauba suhtes t ehtud otsustele kohaldatavad piirangud

Välja arvatud juhul, kui asjaomane isik seda taotleb, ei mõjuta soodsa otsuse kehtetuks tunnistamine, muutmine või peatamine sellist kaupa, mis oli kehtetuks tunnistatud, muudetud või peatatud otsusega kehtetuks tunnistamise, muutmise või peatamise hetkeks juba tolliprotseduurile suunatud või ajutiselt ladustatud ja mille suhtes seda protseduuri endiselt kohaldatakse.

Artikkel 31

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:

a) artikli 28 lõikes 2 osutatud juhud, kus mitmele isikule suunatud soodsa otsuse võib kehtetuks tunnistada ka muude isikute suhtes kui see isik, kes ei täida asjaomase otsuse raames kehtestatud kohustusi;

b) erandjuhud, kus toll võib artikli 28 lõike 4 teise lõigu kohaselt kehtetuks tunnistamise otsuse või tehtud muudatuse jõustumise kuupäeva edasi lükata.

Artikkel 32

Rakendamisvolituste andmine

Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks soodsate otsuste tühistamise, kehtetuks tunnistamise või muutmise menetluseeskirjad.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.

Artikkel 33

Siduva informatsiooniga seonduvad otsused

1. Taotluse alusel teeb toll siduva tariifiinformatsiooniga seonduvaid otsuseid („STI-otsus”) või siduva päritoluinformatsiooniga seonduvaid otsuseid („SPI-otsus”).

Sellist taotlust ei aktsepteerita mis tahes järgmisel asjaolul:

a) kui otsuse saaja esitab või on juba esitanud sama kauba suhtes taotluse samale või teisele tolliasutusele või kui seda tehakse või on juba tehtud tema eest, ning SPI-otsuse puhul samadel tingimustel, mis on päritolustaatuse omandamise aluseks;

b) kui taotlus ei ole seotud STI- või SPI-otsuse mis tahes kavandatava kasutamisega või tolliprotseduuri mis tahes kavandatava kasutamisega.

2. STI- või SPI-otsused on siduvad ainult kauba tariifse klassifitseerimise või päritolu määramise osas:

a) tollile otsuse saaja suhtes üksnes seoses kaubaga, mille puhul tolliformaalsused viiakse lõpule pärast otsuse jõustumise kuupäeva.

b) otsuse saajale tolli suhtes üksnes alates kuupäevast, kui isik saab teatise otsuse kohta või kui see teatis loetakse isiku poolt kättesaaduks.

3. STI- või SPI-otsused kehtivad kolm aastat alates otsuse jõustumise kuupäevast.

4. Konkreetse tolliprotseduuri raames STI- või SPI-otsuse kohaldamiseks peab otsuse saaja suutma tõendada järgmist:

a) STI-otsuse puhul seda, et deklareeritud kaup vastab täies ulatuses otsuses kirjeldatud kaubale;

b) SPI-otsuse puhul seda, et asjaomane kaup ja selle päritolustaatuse omandamise aluseks olevad tingimused vastavad täies ulatuses otsuses kirjeldatud kaubale ja tingimustele.

Artikkel 34

Siduva informatsiooniga seonduvate otsuste haldamine

1. STI-otsuse kehtivus lõppeb enne artikli 33 lõikes 3 osutatud tähtaja lõppu, kui see ei vasta enam õigusaktidele, tulenevalt ühest järgmisest:

a) artikli 56 lõike 2 punktides a ja b osutatud nomenklatuuride muudatuse vastuvõtmine;

b) artikli 57 lõikes 4 osutatud meetmete võtmine,

jõustudes sellise muudatuse või selliste meetmete kohaldamise kuupäeval.

2. SPI-otsuse kehtivus lõppeb enne artikli 33 lõikes 3 osutatud tähtaja lõppu ühel järgmistest juhtudest:

a) kui liit võtab vastu määruse või sõlmib lepingu ja see muutub liidus kohaldatavaks ning otsus ei vasta enam seeläbi kehtestatud õigusaktidele, kusjuures kehtivus lõppeb kõnealuse määruse või lepingu kohaldamise kuupäeval;

b) kui see ei ole enam kooskõlas Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) poolt vastu võetud päritolureeglite lepinguga või selle lepingu tõlgendamiseks vastu võetud selgitavate märkuste või päritoluarvamusega, kusjuures kehtivus lõppeb nende Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.

3. STI- või SPI-otsuste kehtivusaeg ei lõppe tagasiulatuvalt.

4. Erandina artikli 23 lõikest 3 ja artiklist 27 tühistatakse STI- ja SPI-otsused, kui need põhinevad taotlejatelt saadud ebaõigel või puudulikul teabel.

5. STI- ja SPI-otsused tunnistatakse kehtetuks vastavalt artikli 23 lõikele 3 ja artiklile 28. Selliseid otsuseid ei tunnistata aga kehtetuks otsuse saaja taotlusel.

6. STI- ja SPI-otsuseid ei saa muuta.

7. Toll tunnistab STI-otsused kehtetuks ühel järgmistest juhtudest:

a) kui nad ei vasta enam ühegi artikli 56 lõike 2 punktides a ja b osutatud nomenklatuuri tõlgendusele, tulenevalt: i) nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, ( 1 ) artikli 9 lõike 1 punkti a teises taandes osutatud selgitavatest märkustest, alates nende Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäevast; ii) Euroopa Liidu Kohtu otsusest, alates selle otsuse resolutiivosa Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäevast; iii) klassifitseerimise otsustest või klassifitseerimise arvamustest või muudatustest kaupade kirjeldamise ja kodeerimise harmoneeritud süsteemi nomenklatuuri selgitavates märkustes, mis on vastu võetud 15. detsembril 1950 Brüsselis sõlmitud Tollikoostöö Nõukogu asutamiskonventsiooniga asutatud organisatsiooni poolt, ning mis jõustuvad alates komisjoni teatise Euroopa Liidu Teataja C-seerias avaldamise kuupäevast; või

b) muudel erijuhtudel.

8. SPI-otsused tunnistatakse kehtetuks:

a) kui nad ei ole enam kooskõlas Euroopa Liidu Kohtu otsusega, alates selle otsuse resolutiivosa Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäevast; või

b) muudel erijuhtudel.

▼M2

9. Kui STI- või SPI-otsus kaotab lõike 1 punkti b või lõike 2 kohaselt kehtivuse või tunnistatakse lõike 5, 7 või 8 kohaselt kehtetuks, võib STI- või SPI-otsust sellegipoolest kasutada siduvate lepingute puhul, mis rajanesid kõnealusel otsusel ja sõlmiti enne selle kehtivuse lõppemist või kehtetuks tunnistamist. Seda pikendatud kasutamist ei kohaldata juhul, kui SPI-otsus on tehtud eksporditava kauba suhtes.

▼B

Esimeses lõigus osutatud pikendatud kasutamise kohaldamise aeg ei või ületada kuut kuud alates STI- või SPI-otsuse kehtivuse lõppemise või kehtetuks tunnistamise kuupäevast. Siiski võib artikli 57 lõikes 4 või artiklis 67 osutatud meetmega välistada sellise pikendatud kasutamise või sätestada lühema ajavahemiku. Selliste toodete puhul, mille kohta tolliformaalsuste läbiviimise ajal esitatakse impordi- või ekspordisertifikaat, asendatakse kuuekuuline ajavahemik sertifikaadi kehtivusajaga.

STI- või SPI-otsuse pikendatud kasutamise rakendamiseks esitab otsuse saaja otsuse teinud tolliasutusele 30 päeva jooksul alates selle kehtivuse lõppemise või kehtetuks tunnistamise kuupäevast taotluse, milles on esitatud kogused, mille suhtes taotletakse pikendatud kasutamise aega, ning liikmesriik või liikmesriigid, kus kaup pikendatud kasutamise aja jooksul vormistatakse. Kõnealune tolliasutus teeb pikendatud kasutamise kohta otsuse ning teavitab sellest otsuse saajat viivitamatult ja hiljemalt 30 päeva jooksul alates kuupäevast, mil ta sai nimetatud otsuse tegemiseks kogu vajaliku teabe.

10. Komisjon teavitab tolliasutusi, kui:

a) STI- ja SPI-otsuste tegemine on peatatud kaupade suhtes, mille nõuetekohane ja ühtlustatud tariifne klassifitseerimine või päritolu määramine ei ole tagatud; või

b) punktis a osutatud peatamine on tagasi võetud.

11. Selleks et tagada nõuetekohane ja ühtlustatud tariifne klassifitseerimine või kauba päritolu määramine, võib komisjon võtta vastu otsuseid, milles liikmesriikidelt nõutakse STI- või SPI-otsuste kehtetuks tunnistamist.

Artikkel 35

Otsused muude teguritega seotud siduva informatsiooni kohta

Erijuhtudel teeb toll taotluse alusel otsuseid siduva informatsiooni kohta, mis käsitleb muid II jaotises osutatud tegureid, mille alusel kohaldatakse impordi-või eksporditollimaksu ning muid kaubavahetusega seonduvaid meetmeid.

Artikkel 36

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:

a) artikli 34 lõike 7 punktis b ja artikli 34 lõike 8 punktis b osutatud erijuhud, kui STI- ja SPI-otsused tunnistatakse kehtetuks;

b) artiklis 35 osutatud juhud, kui võetakse vastu otsuseid seoses siduva informatsiooniga, mis käsitleb muid tegureid, mille alusel kohaldatakse impordi- või eksporditollimaksu ning muid kaubavahetusega seonduvaid meetmeid.

Artikkel 37

Rakendamisvolituste andmine

1. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu menetluseeskirjad:

▼C3

a) STI- või SPI-otsuse kasutamise kohta pärast selle kehtivuse lõppemist või kehtetuks tunnistamist kooskõlas artikli 34 lõikega 9;

▼B

b) mille kohaselt komisjon teavitab tolli kooskõlas artikli 34 lõike 10 punktidega a ja b;

c) artiklis 35 osutatud ja artikli 36 lõike b kohaselt kindlaks määratud otsuste kasutamise kohta pärast nende kehtivuse lõppemist;

d) artiklis 35 osutatud ja artikli 36 lõike b kohaselt kindlaks määratud otsuste peatamise ning peatamisest või peatamise tagasivõtmisest tollile teatamise kohta.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.

2. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu otsused, milles nõutakse, et liikmesriigid tunnistaksid kehtetuks:

a) artikli 34 lõikes 11 osutatud otsused;

b) artiklis 35 osutatud otsused ja mis on kindlaks määratud artikli 36 lõike b kohaselt.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.

Kui artikli 285 lõikes 1 osutatud komitee arvamus tuleb saada kirjaliku menetluse teel, kohaldatakse artikli 285 lõiget 6.







4.

Jagu

Volitatud ettevõtja

Artikkel 38

Taotlemine ja lubamine

1. Ettevõtja, kes on asutatud liidu tolliterritooriumil ja vastab artiklis 39 sätestatud kriteeriumidele, võib esitada taotluse volitatud ettevõtja staatuse saamiseks.

Vajaduse korral pärast konsulteerimist teiste pädevate asutustega annab toll kõnealuse staatuse, mille üle peetakse järelevalvet.

2. Volitatud ettevõtja staatus hõlmab järgmist liiki lube:

a) tollialaseid lihtsustusi kasutava volitatud ettevõtja luba, mis võimaldab loa omanikul kasutada teatavaid lihtsustusi vastavalt tollialastele õigusaktidele; või

b) volitatud ettevõtja luba turvalisuse ja julgeoleku kohta, mis lubab loa omanikul kasutada turvalisuse ja julgeolekuga seonduvaid hõlbustusi.

3. Lõikes 2 osutatud mõlemat liiki lube võib omada korraga.

4. Kõikide liikmesriikide tollid tunnustavad artiklitele 39, 40 ja 41 vastavat volitatud ettevõtja staatust.

5. Tollialaseid lihtsustusi kasutava volitatud ettevõtja staatuse tunnustamise alusel ja tingimusel, et tollialastes õigusaktides sätestatud konkreetset tüüpi lihtsustusega seotud nõuded on täidetud, lubab toll ettevõtjal seda lihtsustust kasutada. Toll ei kontrolli uuesti selliseid kriteeriume, mida kontrolliti juba tollialaseid lihtsustusi kasutava volitatud ettevõtja staatuse andmisel.

6. Vastavalt antud loa liigile koheldakse lõikes 2 osutatud volitatud ettevõtjat tollikontrolli osas muudest ettevõtjatest soodsamalt, muu hulgas tehakse vähem läbivaatusi ja dokumendipõhiseid kontrolle.

7. Toll annab volitatud ettevõtja staatusest tulenevaid eeliseid väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvates riikides või territooriumidel asutatud isikutele, kes täidavad nende riikide või territooriumide asjakohastes õigusaktides kindlaks määratud tingimusi ja kohustusi, kui liit tunnustab selliseid tingimusi ja kohustusi samaväärsetena nende tingimuste ja kohustustega, mida kohaldatakse liidu tolliterritooriumil asutatud ettevõtjatele. Selline eeliste andmine põhineb vastastikkuse põhimõttel, kui liit ei otsusta teisiti, ja seda toetab rahvusvaheline leping või liidu ühise kaubanduspoliitika alased õigusaktid.

Artikkel 39

Staatuse andmine

Volitatud ettevõtja staatuse andmise aluseks on järgmised kriteeriumid:

a) tolli- ja maksuõigusaktide mis tahes tõsiste rikkumiste ja korduvate rikkumiste puudumine, sealhulgas taotleja majandustegevusega seotud raskete kuritegude puudumine;

b) taotleja tõendus, et ta on võimeline oma tegevust ja kaubavoogu kõrgetasemeliselt haldama, kasutades asjakohast tollikontrolli võimaldavat äri- ja vajaduse korral ka veoandmete haldamise süsteemi;

c) maksevõime, mis loetakse tõendatuks, kui taotlejal on hea finantsseisund, mis võimaldab tal oma kohustusi täita, võttes vajalikul määral arvesse asjaomase äritegevuse eripära.

d) artikli 38 lõike 2 punktis a osutatud loa korral läbiviidava tegevusega otseselt seotud praktilised pädevusstandardid või kutsekvalifikatsioon; ning

e) seoses artikli 38 lõike 2 punktis b osutatud loaga turvalisus- ja julgeolekustandardid, mis loetakse vastavaks, kui volitatud ettevõtja staatuse taotleja näitab, et ta on võtnud asjakohased meetmed rahvusvahelise tarneahela turvalisuse ja julgeoleku tagamiseks, sealhulgas füüsilise puutumatuse ja juurdepääsukontrolli, logistiliste protsesside ja teatavat liiki kauba käsitlemise ning personali ja äripartnerite tuvastamise valdkonnas.

Artikkel 40

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:

a) artikli 38 lõike 2 punktis a osutatud lihtsustused;

b) artikli 38 lõike 2 punktis b osutatud hõlbustused;

c) artikli 38 lõikes 6 osutatud soodsam kohtlemine.

Artikkel 41

Rakendamisvolituste andmine

Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artiklis 39 osutatud kriteeriumide rakendamise korra.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.







5.

Jagu

Karistused

Artikkel 42

Karistuste kohaldamine

1. Iga liikmesriik sätestab karistused tollialaste õigusaktide täitmatajätmise eest. Need karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.

2. Halduskaristuse kohaldamisel võib see muu hulgas olla ühes või mõlemas järgmises vormis:

a) tolli poolt määratud rahatrahv, sealhulgas kriminaalkaristuse asemel kohaldatav trahv;

b) asjaomasele isikule antud mis tahes lubade kehtetuks tunnistamine, peatamine või muutmine.

3. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva artikli lõikes 1 ettenähtud kehtivad siseriiklikud sätted ja teatavad viivitamatult kõigist järgnevatest neid sätteid puudutavatest muudatustest 180 päeva jooksul alates käesoleva artikli kohaldamise kuupäevast, nagu see on määratud vastavalt artikli 288 lõikele 2.







6.

Jagu

Kaebuste esitamine

Artikkel 43

Kohtuotsused

Artikleid 44 ja 45 ei kohaldata kaebuste suhtes, mille esitamise eesmärk on tollialaste õigusaktide kohaldamisega seonduva kohtuotsuse või kohtuorganina tegutseva tolli tehtud otsuse tühistamine, kehtetuks tunnistamine või muutmine.

Artikkel 44

Kaebuse esitamise õigus

1. Igal isikul on õigus esitada kaebusi kõigi tolli otsuste suhtes, mis on seotud tollialaste õigusaktide kohaldamisega ning puudutavad kõnealust isikut otseselt ja isiklikult.

Kaebuse esitamise õigus on ka igal isikul, kes on esitanud taotluse, et toll teeks otsuse, ja ei ole oma taotluse alusel artikli 22 lõikes 3 nimetatud tähtaja jooksul otsust saanud.

2. Kaebuse esitamise õigust võib kasutada vähemalt kahes järgus:

a) esitada kaebus algul tollile või kohtule või muule liikmesriigi poolt selleks määratud asutusele;

b) seejärel kõrgemalseisvale sõltumatule asutusele, milleks vastavalt liikmesriikides kehtivatele õigusaktidele võib olla kohus või samaväärne eriorgan.

3. Kaebus esitatakse selles liikmesriigis, kus otsus tehti või kus selle tegemist taotleti.

4. Liikmesriigid tagavad, et kaebuste menetlemine võimaldab tolli otsuste kiiret kinnitamist või parandamist.

Artikkel 45

Täitmise peatamine

1. Kaebuse esitamine ei peata vaidlusaluse otsuse täitmist.

2. Toll peatab aga sellise otsuse täitmise täielikult või osaliselt, kui tal on piisavalt alust arvata, et vaidlusalune otsus ei ole vastavuses tollialaste õigusaktidega või et asjaomasele isikule võidakse tekitada korvamatut kahju.

3. Lõikes 2 osutatud juhtudel, kui vaidlusalune otsus toob kaasa kohustuse tasuda impordi- või eksporditollimaks, on kõnealuse otsuse rakendamise peatamise eelduseks tagatise esitamine, välja arvatud juhul, kui dokumenteeritud hinnangu alusel on tehtud kindlaks, et tagatis põhjustaks võlgnikule tõsiseid majanduslikke või sotsiaalseid raskusi.







7.

Jagu

Kauba kontrollimine

Artikkel 46

Riskijuhtimine ja tollikontroll

1. Toll võib läbi viia mis tahes tollikontrolle, mida ta peab vajalikuks.

Tollikontroll võib eelkõige seisneda kauba läbivaatamises, proovide ja näidiste võtmises, deklaratsioonis või teatises esitatud teabe õigsuse ja täielikkuse kontrollimises ning dokumentide olemasolu, autentsuse, õigsuse ja kehtivuse kontrollimises, ettevõtjate raamatupidamise ja muude dokumentide läbivaatamises, veovahendite kontrollis, pagasi ja muu isikute poolt või isikutega kaasas või nende juures oleva kauba läbivaatamises, ametlike päringute tegemises ning muudes sellistes tegevustes.

2. Tollikontroll, välja arvatud pisteline kontroll, peab peamiselt põhinema elektrooniliste andmetöötlusvahendite abil läbi viidud riskianalüüsidel, mille eesmärk on määrata kindlaks ja hinnata riske ning välja arendada siseriiklikul, liidu ja võimaluse korral rahvusvahelisel tasandil väljatöötatud kriteeriumide põhjal vajalikud vastumeetmed.

3. Tollikontrollid toimuvad ühtse riskijuhtimise raamistikus, mis põhineb tolliametite vahelisel riskialase teabe vahetusel ja riskianalüüsi tulemustel ning millega määratakse kindlaks ühtsed riskikriteeriumid ja standardid, kontrollimeetmed ja kontrolli eelisvaldkonnad.

Sellisel teabel ja kriteeriumidel põhinevaid kontrolle viiakse läbi ilma, et see piiraks teiste kontrollide läbiviimist kooskõlas lõikega 1 või muude kehtivate sätetega.

4. Tolliasutused tegelevad riskijuhtimisega, et eristada tollikontrolli või -järelevalve alla kuuluva kaubaga seotud riski taset ning otsustada, kas kaup peab läbima vastava tollikontrolli, ja kui see on nii, siis määrama kindlaks selle toimumise koha.

Riskijuhtimine hõlmab selliseid rahvusvahelistel, liidu ja siseriiklikel allikatel ning strateegiatel põhinevaid tegevusi nagu andmete ja teabe kogumine, riski hindamine ja analüüsimine, meetmete määramine ja võtmine ning protsessi ja selle tulemuste korrapärane jälgimine ja läbivaatamine.

5. Tolliasutused vahetavad riskiteavet ja riskianalüüside tulemusi, kui:

a) tolliasutuse hinnangul on riskid olulised ja tollikontroll vajalik ning kontrolli tulemused näitavad, et riski põhjustav sündmus on toimunud; või

b) kontrolli tulemused ei näita, et riski põhjustav sündmus on toimunud, kuid asjaomane tolliasutus leiab, et oht kujutab endast suurt riski mujal liidus.

6. Lõikes 3 osutatud ühiste riskikriteeriumide ja -standardite, kontrollimeetmete ja kontrolli eelisvaldkondade kehtestamisel võetakse arvesse kõiki järgmisi punkte:

a) proportsionaalsus riskiga;

b) kontrolli kohaldamise vajaduse pakilisus;

c) tõenäoline mõju kaubavoole, üksikutele liikmesriikidele ja kontrollimisressurssidele.

7. Lõikes 3 osutatud ühised riskikriteeriumid ja -standardid sisaldavad kõiki järgmisi punkte:

a) riskide kirjeldus;

b) riskifaktorid või -näitajad, mida kasutatakse kaupade või ettevõtjate tollikontrolliks valimisel;

c) tolliasutuste läbiviidava tollikontrolli olemus;

d) punktis c osutatud tollikontrolli kohaldamise kestus.

8. Kontrolli eelisvaldkonnad hõlmavad teatavaid tolliprotseduure, kaubaliike, marsruute, transpordiliike või ettevõtjaid, kelle suhtes rakendatakse teatava ajavahemiku jooksul ulatuslikumat riskianalüüsi ja tollikontrolli, ilma et see mõjutaks muid tolli poolt läbiviidavaid tavapäraseid kontrolle.

Artikkel 47

Koostöö asutuste vahel

1. Kui muud pädevad asutused peale tolli peavad viima sama kauba suhtes läbi muu kontrolli kui tollikontroll, püüab toll tihedas koostöös nende muude asutustega võimaldada kõnealust kontrolli teostada võimaluse korral samal ajal ja samas kohas koos tollikontrolliga (üks kontrollipunkt), seejuures on tollil selle saavutamisel koordineeriv roll.

2. Käesolevas jaos kirjeldatud kontrolli raames võivad toll ja muud pädevad asutused vajaduse korral ning riskide vähendamiseks ja pettuste vastu võitlemiseks vahetada omavahel ja komisjoniga andmeid, mida nad on saanud liidu tolliterritooriumi ja väljaspool liidu tolliterritooriumit asuvate riikide või territooriumide vahel liikuvate kaupade sisenemise, väljumise, transiidi, liikumise, ladustamise ja lõppkasutuse, sealhulgas postiliikluse kohta, ning liiduvälise ja lõppkasutusprotseduurile suunatud kauba liidu tolliterritooriumil liikumise ja olemasolu kohta, ning mis tahes kontrollide tulemusi. Toll ja komisjon võivad üksteisega selliseid andmeid vahetada ka tollialaste õigusaktide ühtse kohaldamise tagamiseks.

Artikkel 48

Vabastusjärgne kontroll

Toll võib pärast kauba vabastamist tollikontrolli eesmärgil kontrollida tollideklaratsioonis, ajutise ladustamise deklaratsioonis, sisenemise ülddeklaratsioonis, väljumise ülddeklaratsioonis, reekspordi deklaratsioonis või reekspordi teatises esitatud teabe õigsust ja täielikkust ning mis tahes lisadokumentide olemasolu, autentsust, õigsust ja kehtivust ning kontrollida deklarandi raamatupidamise ja muid dokumente, mis on seotud asjaomase kaubaga tehtavate toimingute või selle kaubaga seotud eelnevate või edasiste äritoimingutega. Samuti võib toll asjaomast kaupa läbi vaadata ja/või võtta proove ja näidiseid, kui tal on seda võimalik veel teha.

Kõnealune kontroll võib toimuda kauba valdaja või valdaja esindaja, muu asjaomaste toimingutega äritegevuse tõttu otseselt või kaudselt seotud isiku või mis tahes muu isiku tööruumides, kelle valduses on seoses äritegevusega asjaomased dokumendid ja andmed.

Artikkel 49

Liidusisesed lennud ja merereisid

1. Tollikontrolli või -formaalsusi viiakse liidusiseseid lende või liidusiseseid merereise tegevate isikute käsi- ja registreeritud pagasi suhtes läbi üksnes juhul, kui sellised kontrollid või formaalsused on sätestatud tollialastes õigusaktides.

2. Lõiget 1 kohaldatakse, ilma et see piiraks kumbagi järgmistest kontrollidest:

a) turvalisuse ja julgeoleku kontroll;

b) keeldude või piirangutega seotud kontrollid.

Artikkel 50

Rakendamisvolituste andmine

1. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu meetmed, et tagada artikli 46 lõikes 3 osutatud tollikontrollide ühetaoline kohaldamine, sealhulgas riskiteabe ja riskianalüüsi tulemuste vahetamine, ühised riskikriteeriumid ja -standardid, kontrollimeetmed ja kontrolli eelisvaldkonnad.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.

Meetmetega seotud eriti kiireloomulistel asjaoludel, mis on nõuetekohaselt põhjendatud vajadusega ajakohastada kiiresti ühtne riskijuhtimise raamistik ning kohandada riskiteabe ja -analüüside vahetamist, ühiseid riskikriteeriume ja -standardeid, kontrollimeetmeid ja kontrolli eelisvaldkondi riski arenguga, võtab komisjon kooskõlas artikli 285 lõikes 5 osutatud menetlusega vastu viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.

Kui artikli 285 lõikes 1 osutatud komitee arvamus tuleb saada kirjaliku menetluse teel, kohaldatakse artikli 285 lõiget 6.

2. Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks sadamate või lennujaamade loetelu, kus kohaldatakse kooskõlas artikliga 49 tollikontrolle ja -formaalsusi järgmisele:

a) käsi- ja registreeritud pagas, mis kuulub isikutele, kes: i) lendavad õhusõidukiga, mis saabub liiduvälisest lennujaamast ja jätkab pärast vahemaandumist liidu lennujaamas lendu teise liidu lennujaama; ii) lendavad õhusõidukiga, mis jätkab lendu liiduvälisesse lennujaama pärast vahemaandumist liidu lennujaamas; iii) teevad ühe ja sama laevaga merereisi, mis koosneb järjestikustest reisietappidest, mis algavad või lõppevad liiduvälises sadamas või mille käigus tehakse vahepeatus liiduvälises sadamas; iv) viibivad lõbusõidulaeval või turismi- või äriotstarbelise õhusõiduki pardal;

b) käsi- ja registreeritud pagas: i) mis saabub liidu lennujaama liiduvälisest lennujaamast saabuva õhusõiduki pardal ja laaditakse ümber selles liidu lennujaamas teisele õhusõidukile, mis suundub liidusisesele lennule; ii) mis laaditakse liidu lennujaamas liidusisesele lennule suunduvale õhusõidukile edasitoimetamiseks teise liidu lennujaama, kus see laaditakse ümber liiduvälisesse lennujaama suunduvale õhusõidukile.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.







8.

Jagu

Dokumentide ja muu teabe säilitamine ning tasud ja kulud

Artikkel 51

Dokumentide ja muu teabe säilitamine

1. Tollikontrolli otstarbel säilitab asjaomane isik artikli 15 lõikes 1 nimetatud dokumente ja teavet tollile kättesaadaval ja nende poolt heakskiidetud viisil vähemalt kolm aastat.

Muudel kui kolmandas lõigus osutatud asjaoludel vabasse ringlusse lubatud kauba või ekspordiks deklareeritud kauba puhul algab kõnealune ajavahemik selle aasta lõpust, mil vabasse ringlusse lubamise või ekspordi tollideklaratsioon aktsepteeritakse.

Kauba puhul, mis selle lõppkasutuse tõttu lubatakse vabasse ringlusse maksuvabalt või vähendatud imporditollimaksumääraga, algab kõnealune ajavahemik selle aasta lõpust, mil tollijärelevalve asjaomase kauba üle lõpetatakse.

Kauba puhul, mis on suunatud mis tahes muule tolliprotseduurile või mis on ajutiselt ladustatud, algab kõnealune ajavahemik selle aasta lõpust, mil lõpetati kõnealune tolliprotseduur või lõppes ajutine ladustamine.

2. Ilma et see piiraks artikli 103 lõike 4 kohaldamist, tuleb juhul, kui seoses tollivõlaga läbi viidud tollikontrolli käigus selgub, et asjaomane kanne raamatupidamises tuleb ära parandada, ning asjaomast isikut on sellest teavitatud, säilitada asjaomaseid dokumente ja teavet lisaks käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud ajavahemikule veel kolm aastat.

Kui on esitatud kaebus või on alustatud kohtumenetlust, säilitatakse dokumente ja teavet lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul või kuni kaebuse menetlemise või kohtmenetluse lõpetamiseni, olenevalt sellest, milline neist on hiliseim.

Artikkel 52

Tasud ja kulud

1. Toll ei nõua tasu tollikontrolli või tollialaste õigusaktide rakendamisega seonduvate muude toimingute tegemise eest pädeva tolliasutuse ametlikel lahtiolekuaegadel.

2. Toll võib nõuda tasu eriteenuste eest või nõuda tagasi nendega seonduvaid kulusid, eelkõige järgmiste teenuste puhul:

a) tolli personali kohalolu väljaspool tolliasutuse ametlikke lahtiolekuaegu või väljaspool tolliasutuse tööruume, kui selleks on esitatud taotlus;

b) analüüsid või ekspertaruanded kauba kohta ning postimaksud kauba tagastamise eest taotlejale, eriti seoses artikli 33 kohaselt vastu võetud otsustega või artikli 14 lõike 1 kohaselt esitatud teabega,

c) kauba läbivaatamine või proovide või näidiste võtmine tõendamise eesmärgil või kauba hävitamine, kui sellega kaasnevad muud kulud kui tollipersonali kasutamisega seotud kulud;

d) erakorralised kontrollimeetmed, kui need on vajalikud kauba liigi või võimaliku ohu tõttu.







3.

PEATÜKK

Valuuta konverteerimine ja tähtajad

Artikkel 53

Valuuta konverteerimine

1. Pädevad asutused avaldavad ja/või teevad internetis kättesaadavaks kohaldatava vahetuskursi, kui valuuta konverteerimine on vajalik ühel järgmistest põhjustest:

a) kauba tolliväärtuse määramiseks kasutatavad tegurid on avaldatud muus vääringus kui selle liikmesriigi vääring, kus tolliväärtus määratakse;

b) kauba tariifse klassifikatsiooni ning impordi- ja eksporditollimaksu suuruse, sealhulgas ühises tollitariifistikus esitatud piirväärtuste määramiseks nõutakse euro väärtust omavääringus.

2. Kui valuuta konverteerimine on vajalik muudel kui lõikes 1 osutatud põhjustel, määratakse tollialaste õigusaktide raames kohaldatav euro väärtus omavääringu suhtes kindlaks vähemalt kord aastas.

Artikkel 54

Rakendamisvolituste andmine

Komisjon kehtestab rakendusaktidega artikli 53 lõigetes 1 ja 2 osutatud eesmärkidel eeskirjad vääringute ümberarvestamiseks.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.

Artikkel 55

Ajavahemikud, kuupäevad ja tähtajad

1. Kui tollialastes õigusaktides on ette nähtud teatav ajavahemik, kuupäev või tähtaeg, võib seda ajavahemikku pikendada või lühendada ning kuupäeva või tähtaega edasi lükata või varasemaks tuua ainult juhul, kui ei ole sätestatud teisiti.

2. Kohaldatakse nõukogu 3. juuni 1971. aasta määruses (EMÜ, Euratom) nr 1182/71, millega määratakse kindlaks ajavahemike, kuupäevade ja tähtaegade suhtes kohaldatavad eeskirjad ( 2 ) sätestatud ajavahemike, kuupäevade ja tähtaegade suhtes kohaldatavaid eeskirju, kui tollialastes õigusaktides ei ole ette nähtud teisiti.







II

JAOTIS

TEGURID, MILLE ALUSEL KOHALDATAKSE IMPORDI- JA EKSPORDITOLLIMAKSU NING MUID KAUBAVAHETUSEGA SEONDUVAID MEETMEID







1.

PEATÜKK

Ühine tollitariifistik ja kauba tariifne klassifitseerimine

Artikkel 56

Ühine tollitariifistik ja järelevalve

1. Tasumisele kuuluv impordi- ja eksporditollimaks põhineb ühisel tollitariifistikul.

Liidu õigusaktidega ette nähtud muid meetmeid, mis reguleerivad konkreetseid kaubavahetusega seotud valdkondi, kohaldatakse vajaduse korral vastavalt kõnealuste kaupade tariifsele klassifikatsioonile.

2. Ühise tollitariifistiku moodustab kõik järgnev:

a) määruses (EMÜ) nr 2658/87 sätestatud kaupade kombineeritud nomenklatuur;

b) mis tahes muu nomenklatuur, mis täielikult või osaliselt põhineb kombineeritud nomenklatuuril või milles sätestatakse sellele lisaalajaotisi ja mis on kehtestatud konkreetseid valdkondi reguleerivate liidu õigusaktidega, selleks et kohaldada kaubavahetusega seotud tariifseid meetmeid;

c) kombineeritud nomenklatuuriga hõlmatud kauba suhtes kokkuleppeline või ühepoolne tollimaks;

d) liidu ning teatavate väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumide või selliste riikide või territooriumide rühmade vahel sõlmitud lepingutes sisalduvad tariifsed soodusmeetmed;

e) tariifsed soodusmeetmed, mille liit on teatavate väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumide või asjaomaste riikide või territooriumide rühmade suhtes ühepoolselt kehtestanud;

f) ühepoolsed meetmed, millega nähakse ette teatava kauba suhtes kehtestatud tollimaksu vähendamine või sellest vabastamine;

g) teatava kauba suhtes selle liigi või lõppkasutuse tõttu kehtestatud tariifne sooduskohtlemine punktides c–f või h kirjeldatud meetmete raames;

h) muud tariifsed meetmed, mis on ette nähtud liidu põllumajandusalaste, kaubandusalaste või muude õigusaktidega.

3. Kui asjaomane kaup vastab lõike 2 punktides d–g sätestatud meetmetes esitatud tingimustele, kohaldatakse deklarandi taotluse alusel kõnealustes sätetes osutatud meetmeid, selle asemel et kohaldada nimetatud lõike punktis c sätestatud meetmeid. Sellise taotluse võib esitada tagantjärele, eeldusel et asjaomastes meetmetes või käesolevas tolliseadustikus sätestatud tähtajad ja tingimused on täidetud.

4. Kui lõike 2 punktides d–g kirjeldatud meetmete kohaldamine või kõnealuse lõike punktis h osutatud meetmetest vabastamine on piiratud teatava impordi- või ekspordimahuga, lõpetatakse kõnealuste meetmete kohaldamine või meetmetest vabastamine tariifikvootide olemasolu korral niipea, kui ette nähtud impordi- või ekspordimaht on saavutatud.

Tariifilagede saavutamisel lõpetatakse kõnealuste meetmete kohaldamine liidu õigusaktiga.

5. Sellise kauba vabasse ringlusse lubamise või ekspordi üle, mille suhtes kohaldatakse lõigetes 1 ja 2 osutatud meetmeid, võidakse teostada järelevalvet.

Artikkel 57

Kauba tariifne klassifitseerimine

1. Ühise tollitariifistiku kohaldamisel seisneb kauba tariifne klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri alamrubriigi või madalama alajaotise kindlaksmääramises, mille alla kõnealune kaup klassifitseeritakse.

2. Mittetariifsete meetmete kohaldamisel seisneb kauba tariifne klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri või liidu õigusaktiga loodud ning täielikult või osaliselt kombineeritud nomenklatuuril põhineva või sellesse täiendavaid alajaotisi lisava muu nomenklatuuri alamrubriigi või madalama alajaotise kindlaksmääramises, mille alla kõnealune kaup klassifitseeritakse.

3. Lõigete 1 ja 2 kohaselt kindlaks määratud alamrubriiki või madalamat alajaotist kasutatakse asjaomase alamrubriigiga seotud meetmete kohaldamiseks.

4. Komisjon võib vastu võtta meetmeid kauba tariifse klassifikatsiooni määramiseks kooskõlas lõigetega 1 ja 2.

Artikkel 58

Rakendamisvolituste andmine

1. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu meetmed artikli 56 lõikes 4 osutatud tariifikvootide ja tariifilagede ühtseks haldamiseks ning artikli 56 lõikes 5 osutatud kauba vabasse ringlusse lubamise või ekspordi järelevalve korraldamiseks.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.

2. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artikli 57 lõikes 4 osutatud meetmed.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.

Meetmetega seotud eriti kiireloomulistel asjaoludel, mis on nõuetekohaselt põhjendatud vajadusega tagada kombineeritud nomenklatuuri korrektne ja ühetaoline kohaldamine, võtab komisjon kooskõlas artikli 285 lõikes 5 osutatud menetlusega vastu viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.

Kui artikli 285 lõikes 1 osutatud komitee arvamus tuleb saada kirjaliku menetluse teel, kohaldatakse artikli 285 lõiget 6.







2.

PEATÜKK

Kauba päritolu







1.

Jagu

Mittesooduspäritolu

Artikkel 59

Reguleerimisala

Artiklites 60 ja 61 nähakse ette reeglid kauba mittesooduspäritolu määramiseks, eesmärgiga kohaldada:

a) ühist tollitariifistikku, välja arvatud artikli 56 lõike 2 punktides d ja e kirjeldatud meetmeid;

b) meetmeid, mis ei kuulu tariifsete meetmete hulka ning mis on kehtestatud konkreetseid kaubavahetusega seotud valdkondi reguleerivate liidu õigusaktidega; ning

c) muid kauba päritoluga seonduvaid liidu meetmeid.

Artikkel 60

Päritolu määramine

1. Kaup, mis on täielikult saadud ühes riigis või ühel territooriumil, loetakse kõnealusest riigist või kõnealuselt territooriumilt pärinevaks kaubaks.

2. Kaup, mille tootmisega on seotud rohkem kui üks riik või territoorium, loetakse pärinevaks sellest riigist või sellelt territooriumilt, kus selleks seadmestatud ettevõttes toimus selle kauba viimane oluline majanduslikult põhjendatud töötlemine või toiming, mille tulemusena valmis uus toode või mis oli tähtis valmistamisetapp.

Artikkel 61

Päritolutõend

1. Kui tollideklaratsioonis on märgitud päritolu vastavalt tollialastele õigusaktidele, võib toll nõuda deklarandilt kauba päritolu tõendamist.

2. Kui vastavalt tollialastele õigusaktidele või muudele asjaomaseid valdkondi reguleerivatele liidu õigusaktidele esitatakse kauba päritolutõend, võib toll põhjendatud kahtluse korral nõuda lisatõendeid, mis on vajalikud tagamaks, et märgitud päritolu on kooskõlas asjaomastes liidu õigusaktides sätestatud reeglitega.

3. Kui see on kaubanduslikel põhjustel vajalik, võib liit väljastada päritolu tõendava dokumendi kooskõlas sihtkohariigis või -territooriumil kehtivate päritolureeglitega või muu meetodiga sellise riigi kindlaksmääramiseks, kus kaup täielikult saadi või läbis viimase olulise töötlemise.

Artikkel 62

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, milles sätestatakse reeglid, mille kohaselt kaup, mille mittesooduspäritolu kindlakstegemine on vajalik artiklis 59 osutatud liidu meetmete kohaldamiseks, loetakse artikli 60 kohaselt täielikult saaduks ühes riigis või ühel territooriumil või läbinuks ühes riigis või ühel territooriumil selleks seadmestatud ettevõttes viimase olulise majanduslikult põhjendatud töötlemise või toimingu, mille tulemusena valmis uus toode või mis oli tähtis valmistamisetapp.

Artikkel 63

Rakendamisvolituste andmine

Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artiklis 61 osutatud päritolutõendite esitamist ja kontrollimist käsitlevad menetluseeskirjad.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.







2.

Jagu

Sooduspäritolu

Artikkel 64

Kauba sooduspäritolu

1. Et kauba suhtes saaks kohaldada artikli 56 lõike 2 punktis d või e osutatud meetmeid või mittetariifseid soodusmeetmeid, peab kaup vastama käesoleva artikli lõigetes 2–5 osutatud sooduspäritolureeglitele.

2. Kauba puhul, mille suhtes kohaldatakse soodusmeetmeid lepingute alusel, mille liit on sõlminud teatavate väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumidega või selliste riikide või territooriumide rühmadega, sätestatakse sooduspäritolureeglid kõnealustes lepingutes.

3. Kauba puhul, mille suhtes kohaldatakse soodusmeetmeid, mille liit on vastu võtnud ühepoolselt teatavate väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumide või selliste riikide või territooriumide rühmade suhtes, millele ei ole lõikes 5 osutatud, võtab komisjon vastu meetmed, milles sätestatakse sooduspäritolureeglid.

Need reeglid põhinevad kriteeriumil, et kaup on täielikult saadud või kaup valmib piisava töötlemise või töö tulemusena.

4. Kauba puhul, mille suhtes kohaldatakse liidu tolliterritooriumi ning Ceuta ja Melilla vahelises kaubanduses kehtivaid soodusmeetmeid, mis sisalduvad 1985. aasta ühinemisakti protokollis nr 2, võetakse sooduspäritolureeglid vastu vastavalt kõnealuse protokolli artiklile 9.

5. Kauba puhul, mille suhtes kohaldatakse soodusmeetmeid, mis sisalduvad liiduga assotsieerunud ülemeremaade ja -territooriumide kasuks sõlmitud sooduskokkulepetes, võetakse sooduspäritolureeglid vastu vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 203.

6. Komisjon võib omal algatusel või soodustatud riigi või territooriumi taotlusel teha sellele riigile või territooriumile teatavate kaupade osas ajutise erandi lõikes 3 osutatud sooduspäritolureeglitest.

Ajutine erand tuleb põhjendada ühega järgmistest põhjustest:

a) soodustatud riik või territoorium ei saa sisemistel või välistel asjaoludel ajutiselt järgida sooduspäritolureegleid;

b) soodustatud riik või territoorium palub aega, et valmistuda nende reeglite täitmiseks;

Asjaomane soodustatud riik või territoorium esitab komisjonile kirjaliku taotluse erandi tegemiseks, põhjendades teise lõigu kohaselt erandi vajalikkust ning lisades asjakohased lisadokumendid.

Ajutine erand kehtib seni, kui on olemas erandi aluseks olnud sisemiste või väliste asjaolude mõju, või ajavahemiku jooksul, mida soodustatud riik või territoorium vajab kõnealuste reeglite täitmise saavutamiseks.

Kui erand antakse, peab asjaomane soodustatud riik või territoorium täitma kõik nõuded, millega nähakse ette komisjonile esitatav teave erandi kasutamise ja erandiga hõlmatud koguste haldamise kohta.

Artikkel 65

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, milles sätestatakse artikli 64 lõikes 3 sätestatud reeglid sooduspäritolu kohta.

Artikkel 66

Rakendamisvolituste andmine

Komisjon kehtestab rakendusaktidega:

a) menetluseeskirjad artikli 64 lõikes 1 osutatud kauba sooduspäritolu määramise hõlbustamiseks liidus;

b) meetme, millega soodustatud riigile või territooriumile tehakse artikli 64 lõikes 6 osutatud ajutine erand.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.







3.

Jagu

Konkreetse kauba päritolu määramine

Artikkel 67

Komisjoni võetavad meetmed

Komisjon võib vastu võtta meetmeid konkreetse kauba päritolu määramiseks kooskõlas sellele kaubale kohaldatavate päritolureeglitega.

Artikkel 68

Rakendamisvolituste andmine

Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artiklis 67 osutatud meetmed. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.

Selliste meetmetega seonduvatel eriti kiireloomulistel asjaoludel, mis on nõuetekohaselt põhjendatud vajadusega tagada päritolureeglite korrektne ja ühetaoline kohaldamine, võtab komisjon kooskõlas artikli 285 lõikes 5 osutatud menetlusega vastu viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.

Kui artikli 285 lõikes 1 osutatud komitee arvamus tuleb saada kirjaliku menetluse teel, kohaldatakse artikli 285 lõiget 6.







3.

PEATÜKK

Kauba tolliväärtus

Artikkel 69

Reguleerimisala

Kauba tolliväärtus ühise tollitariifistiku ja kaubavahetusega seonduvates, erinevaid valdkondi reguleerivates liidu õigusaktides sätestatud mittetariifsete meetmete kohaldamisel määratakse vastavalt artiklitele 70 ja 74.

Artikkel 70

Tehinguväärtusel põhinev tolliväärtuse määramise meetod

1. Kauba esmaseks tolliväärtuseks on tehinguväärtus, milleks on liidu tolliterritooriumile eksportimiseks müüdud kauba eest tegelikult makstud või makstav hind, mida on vajaduse korral korrigeeritud.

2. Tegelikult makstud või makstav hind on kogu summa, mille ostja on maksnud või maksab imporditud kauba eest müüjale või kolmandale isikule müüja kasuks ning mis hõlmab kõiki imporditud kauba müügi tingimusena tehtud või tehtavaid makseid.

3. Tehinguväärtust kohaldatakse eeldusel, et on täidetud kõik järgmised tingimused:

a) ostjal ei ole kauba käsutamisel või kasutamisel muid piiranguid peale mis tahes järgmiste piirangute: i) liidu õigusaktidega või liidu ametiasutuste poolt kehtestatud või ette nähtud piirangud; ii) kauba edasimüügi geograafilist piirkonda käsitlevad piirangud; iii) piirangud, mis ei mõjuta oluliselt kauba tolliväärtust;

b) kauba müük ega hind ei sõltu mingitest tingimusest ega kaalutlustest, mille väärtust kauba väärtuse määramisel ei ole võimalik määrata;

c) ostja poolt kauba hilisemast edasimüügist, käsutamisest või kasutamisest saadud tulust ei laeku ühtegi osa otseselt ega kaudselt müüjale, välja arvatud juhul, kui hinda on võimalik korrigeerida;

d) ostja ja müüja ei ole teineteisega seotud või nendevaheline suhe ei mõjutanud hinda.

Artikkel 71

Tehinguväärtuse elemendid

1. Artikli 70 kohaselt tolliväärtuse määramisel lisatakse imporditud kauba eest tegelikult makstud või makstavale hinnale:

a) järgmised kulud sellisel määral, mil ostja on need kandnud, kuid mis ei ole lisatud kauba eest tegelikult makstud või makstavale hinnale: i) komisjoni- ja vahendustasu, välja arvatud ostukomisjonitasu; ii) selliste konteinerite kulud, mida tollieeskirjade kohaldamisel ei eristata vastavast kaubast; ning iii) pakkimiskulud nii töö kui ka materjali puhul;

b) järgmiste kaupade ja teenuste vastavalt jaotatud väärtus, kui see ei ole osa tegelikult makstud või makstavast hinnast ning kui ostja on neid kaupu tarninud või teenuseid osutanud otse või kaudselt, tasuta või alandatud hinnaga selleks, et imporditud kaupa toota ja ekspordiks müüa: i) materjalid, komponendid, osad jms, millest imporditud kaup koosneb; ii) imporditud kauba tootmisel kasutatud tööriistad, stantsid, valuvormid jms; iii) imporditud kauba tootmisel tarvitatud materjal; ning iv) inseneri-, arendus-, kunstniku- ja disaineritööd ning kavandid ja visandid, mis on tehtud väljaspool liitu ja on vajalikud imporditud kauba tootmiseks;

c) autori- ja litsentsitasu, mis on seotud selle kaubaga, mille väärtust määratakse, ja mida ostja peab selle kauba müügi tingimusena otseselt või kaudselt maksma, kui selline tasu ei ole arvestatud tegelikult makstud või makstava hinna sisse;

d) tulu see osa, mis imporditud kauba igast järgnevast edasimüügist, käsutamisest või kasutamisest laekub otse või kaudselt müüjale; ning

e) järgmised kulud kuni kohani, kus kaup tuuakse liidu tolliterritooriumile: i) imporditud kauba veo- ja kindlustuskulud; ning ii) laadimis- ja käitlemiskulud, mis on seotud imporditud kauba veoga.

2. Tegelikult makstud või makstavale hinnale lisatakse vastavalt lõikele 1 ainult objektiivsete ja mõõdetavate andmete alusel määratud kulud.

3. Tolliväärtuse määramisel ei tohi tegelikult makstud või makstavale hinnale lisada käesolevas artiklis loetlemata kulusid.

Artikkel 72

Elemendid, mida ei lisata tolliväärtusele

Artikli 70 kohaselt tolliväärtuse määramisel ei lisata järgmist:

a) imporditud kauba veokulud pärast selle sisenemist liidu tolliterritooriumile;

b) ehitus-, paigaldus-, kooste-, hooldus- või tehnoabikulud, kui neid teenuseid osutati pärast selliste kaupade sisenemist liidu tolliterritooriumile, nagu tööstuslik sisseseade, masinad või seadmed;

c) intressid rahastamiskokkuleppe alusel, mille ostja on sõlminud ja mis on seotud imporditud kauba ostmisega, sõltumata sellest, kas rahastajaks on müüja või mõni muu isik, tingimusel et rahastamiskokkulepe on sõlmitud kirjalikult ja vajaduse korral saab ostja tõendada, et järgmised tingimused on täidetud: i) sellist kaupa müüakse reaalselt hinnaga, mis on deklareeritud kui tegelikult makstud või makstav hind; ii) nõutav intressimäär ei ületa taset, mida kõnealuse rahastamise ajal kohaldatakse selliste tehingute suhtes riigis, kus rahastamine toimub;

d) tasu imporditud kauba reprodutseerimise õiguse eest liidus;

e) ostukomisjonitasud;

f) imporditollimaksud või muud kauba impordi või müügiga seoses liidus makstavad maksud;

g) olenemata artikli 71 lõike 1 punktist c, tasu, mida ostja maksab imporditud kauba turustamise või edasimüügi õiguse eest, kui see tasu ei ole kauba liitu eksportimiseks müümise tingimus.

Artikkel 73

Lihtsustamine

Toll võib taotluse alusel lubada, et konkreetsete kriteeriumide alusel määratakse kindlaks järgmised summad, kui neid ei ole võimalik kindlaks määrata tollideklaratsiooni aktsepteerimise kuupäeval:

a) summad, mis tuleb arvestada tolliväärtuse sisse artikli 70 lõike 2 kohaselt; ning

b) artiklites 71 ja 72 osutatud summad.

Artikkel 74

Tolliväärtuse määramise teisesed meetodid

1. Kui kauba tolliväärtust ei ole võimalik määrata artikli 70 alusel, siis kohaldatakse selle määramiseks lõike 2 punkte a–d nende järjekorras, kuni esimese punktini, mille alusel saab kauba tolliväärtust määrata.

Deklarandi taotluse korral muudetakse lõike 2 punktide c ja d kohaldamise järjekorda.

2. Lõikele 1 vastav tolliväärtus on:

a) identse kauba tehinguväärtus, mis on liidu tolliterritooriumile ekspordiks müüdud ja eksporditud samal ajal või ligikaudu samal ajal kui see kaup, mille väärtust määratakse;

b) sarnase kauba tehinguväärtus, mis on liidu tolliterritooriumile ekspordiks müüdud ja eksporditud samal ajal või ligikaudu samal ajal kui see kaup, mille väärtust määratakse;

c) väärtus, mis põhineb ühikuhinnal, millega imporditud kaupa või identset või sarnast imporditud kaupa on müüdud liidu tolliterritooriumi piires kõige suuremas üldkoguses isikule, kes ei ole müüjaga seotud; või

d) arvutatud väärtus, mis koosneb järgmistest elementidest: i) imporditud kauba tootmisel kasutatud materjalide ning kauba tootmise või muu töötlemise kulud või väärtus; ii) kasum ja üldkulud summa ulatuses, mis tavaliselt kujuneb ekspordiriigi tootjate poolt liidu tolliterritooriumile eksportimiseks toodetud ning hinnatava kaubaga samasse klassi või liiki kuuluva kauba müügil; iii) artikli 71 lõike 1 punktis e osutatud kulud või väärtus.

3. Kui tolliväärtust ei ole võimalik määrata lõike 1 alusel, määratakse see liidu tolliterritooriumil kättesaadavate andmete alusel, kasutades kohaseid meetodeid, mis on kooskõlas kõigis järgmistes õigusnormides sisalduvate põhimõtete ja üldsätetega:

a) üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VII artikli rakendamise leping;

b) üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VII artikkel;

c) käesolev peatükk.

Artikkel 75

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks tingimused artiklis 73 osutatud loa andmiseks.

Artikkel 76

Rakendamisvolituste andmine

Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:

a) tolliväärtuse määramiseks kooskõlas artikli 70 lõigetega 1 ja 2 ning artiklitega 71 ja 72, sealhulgas eeskirjad tegelikult makstud või makstava hinna korrigeerimiseks;

b) artikli 70 lõikes 3 osutatud tingimuste kohaldamiseks;

c) artiklis 74 osutatud tolliväärtuse määramiseks.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.







III

JAOTIS

TOLLIVÕLG JA TAGATISED







1.

PEATÜKK

Tollivõla tekkimine







1.

Jagu

Tollivõlg impordil

Artikkel 77

Vabasse ringlusse lubamine ja ajutine import

1. Tollivõlg impordil tekib, kui liiduväline kaup, millelt tuleb tasuda imporditollimaks, suunatakse ühele järgmistest tolliprotseduuridest:

a) vabasse ringlusse lubamine, sealhulgas lõppkasutust käsitlevate sätete alusel;

b) ajutine import osalise vabastamisega imporditollimaksust.

2. Tollivõlg tekib asjaomase tollideklaratsiooni aktsepteerimise hetkel.

3. Deklarant on võlgnik. Kaudse esindamise korral on isik, kelle eest tollideklaratsioon esitatakse, samuti võlgnik.

Kui mõni lõikes 1 osutatud protseduuri puudutav tollideklaratsioon on koostatud teabe põhjal, mille tulemusena imporditollimaksu osaliselt või täielikult sisse ei nõuta, on võlgnik ka isik, kes tollideklaratsiooni koostamiseks nõutava teabe andis ja kes teadis või oleks pidanud teadma, et teave oli vale.

Artikkel 78

Erisätted päritolustaatuseta kauba kohta

1. Kui imporditollimaksu tagasimaksed või imporditollimaksust vabastamine on keelatud sellise päritolustaatuseta kauba puhul, mida kasutatakse selliste toodete valmistamisel, mille kohta liidu ja teatavate väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumide või selliste riikide või territooriumide rühmade vahelise sooduskorra raames koostatakse või antakse välja päritolutõend, tekib tollivõlg sellise päritolustaatuseta kauba puhul kõnealuste toodete reekspordi deklaratsiooni aktsepteerimisel.

2. Kui tollivõlg on tekkinud lõike 1 kohaselt, määratakse sellele võlale vastav imporditollimaksu summa samadel alustel kui tollivõla puhul, mis tekib samal päeval sellise päritolustaatuseta kauba vabasse ringlusse lubamise tollideklaratsiooni aktsepteerimisel, mida kasutatakse asjaomaste toodete valmistamisel seestöötlemisprotseduuri lõpuleviimiseks.

3. Kohaldatakse artikli 77 lõikeid 2 ja 3. Artiklis 270 kirjeldatud liiduvälise kauba puhul on võlgnik siiski isik, kes esitab asjaomase reekspordi deklaratsiooni. Kaudse esindamise korral on isik, kelle eest deklaratsioon esitatakse, samuti võlgnik.

Artikkel 79

Rikkumisest tulenev tollivõlg

1. Kauba puhul, mille eest tuleb tasuda imporditollimaksu, tekib tollivõlg impordil mis tahes järgmisel juhul:

a) jäetakse täitmata mõni tollialastes õigusaktides sätestatud kohustus, mis käsitleb liiduvälise kauba toomist liidu tolliterritooriumile, selle tollijärelevalve alt väljaviimist või sellise kauba liikumist, töötlemist, ladustamist, ajutist ladustamist, ajutist importi või käsutamist kõnealusel territooriumil;

b) jäetakse täitmata mõni tollialastes õigusaktides sätestatud kohustus, mis käsitleb kauba lõppkasutust liidu tolliterritooriumil;

c) jäetakse täitmata mõni tingimus, mis on seotud liiduvälise kauba suunamisega tolliprotseduurile või kaubale maksuvabastuse või vähendatud imporditollimaksu määra kohaldamisega kauba lõppkasutuse tõttu.

2. Tollivõla tekkimise aeg on üks järgmistest:

a) hetk, mil kohustust, mille mittetäitmine tollivõla põhjustab, ei täideta või täitmine katkestatakse;

b) hetk, mil kaup suunatakse tolliprotseduurile või võetakse vastu tollideklaratsioon tolliprotseduurile suunamise eesmärgil, kui hiljem selgub, et ei ole täidetud tingimus, mille alusel kaup asjaomasele protseduurile suunati või mille alusel asjaomasele kaubale kehtestati maksuvabastus või vähendatud imporditollimaksumäär kauba lõppkasutuse tõttu.

3. Lõike 1 punktides a ja b esitatud juhtudel on võlgnik üks järgmistest isikutest:

a) isik, kes pidi asjaomase kohustuse täitma;

b) isik, kes teadis või oleks pidanud mõistlikult käitudes teadma, et tollialaste õigusaktide kohane kohustus ei ole täidetud, ja kes tegutses isiku eest, kes pidi asjaomase kohustuse täitma, või kes osales tegevuses, mille tulemuseks oli kohustuse mittetäitmine;

c) isik, kes omandas asjaomase kauba või kes seda valdas ja kes kauba omandamise või saamise ajal teadis või oleks pidanud mõistlikult käitudes teadma, et tollialaste õigusaktide kohane kohustus ei ole täidetud.

4. Lõike 1 punktis c osutatud juhtudel on võlgnik isik, kes peab täitma kauba tolliprotseduurile suunamise või kõnealusele tolliprotseduurile suunatud asjaomase kauba tollideklaratsiooni või kauba lõppkasutuse tõttu antud maksuvabastuse või vähendatud imporditollimaksu määra kehtestamise tingimused.

Kui mõne lõike 1 punktis c osutatud tolliprotseduuri suhtes on koostatud tollideklaratsioon ja kui tollile on antud tollialaste õigusaktidega nõutav teave kauba kõnealusele tolliprotseduurile suunamise tingimuste kohta, millest tulenevalt imporditollimaksu osaliselt või täielikult sisse ei nõuta, on võlgnik ka isik, kes esitas tollideklaratsiooni koostamiseks vajaliku teabe ja kes teadis või mõistlikult käitudes oleks pidanud teadma, et asjaomane teave oli vale.

Artikkel 80

Juba tasutud imporditollimaksu summa mahaarvamine

1. Kui tollivõlg on tekkinud vastavalt artikli 79 lõikele 1 lõppkasutuse tõttu vähendatud imporditollimaksu määraga vabasse ringlusse lubatud kauba puhul, arvatakse kauba vabasse ringlusse lubamisel tasutud imporditollimaksu summa tollivõlale vastava imporditollimaksu summast maha.

Esimest lõiku kohaldatakse, kui tollivõlg on tekkinud asjaomase kauba hävitamise tagajärjel tekkinud jääkide ja jäätmete suhtes.

2. Kui tollivõlg on tekkinud vastavalt artikli 79 lõikele 1 osalise imporditollimaksust vabastamisega ajutisele impordile suunatud kauba puhul, arvatakse osalisel vabastamisel tasutud imporditollimaksu summa tollivõlale vastava imporditollimaksu summast maha.







2.

Jagu

Tollivõlg ekspordil

Artikkel 81

Eksport ja välistöötlemine

1. Ekspordil tekib tollivõlg eksporditollimaksuga maksustatud kauba suunamisel ekspordiprotseduurile või välistöötlemisprotseduurile.

2. Tollivõlg tekib tollideklaratsiooni aktsepteerimise ajal.

3. Deklarant on võlgnik. Kaudse esindamise korral on isik, kelle eest tollideklaratsioon esitatakse, samuti võlgnik.

Kui tollideklaratsioon on koostatud teabe põhjal, millest tulenevalt eksporditollimaksu osaliselt või täielikult sisse ei nõuta, on võlgnik ka isik, kes esitas deklaratsiooni koostamiseks vajaliku teabe ning teadis või oleks mõistlikult käitudes pidanud teadma, et asjaomane teave oli vale.

Artikkel 82

Rikkumisest tulenev tollivõlg

1. Kauba puhul, mille eest tuleb tasuda eksporditollimaksu, tekib tollivõlg ekspordil ühel järgmistest juhtudest:

a) jäetakse täitmata mõni tollialastes õigusaktides sätestatud kohustus, mis käsitleb kauba väljaviimist;

b) jäetakse täitmata tingimused, mille kohaselt kaupa lubati liidu tolliterritooriumilt välja viia täieliku või osalise eksporditollimaksust vabastamisega.

2. Tollivõla tekkimise aeg on üks järgmistest:

a) hetk, mil kaup tegelikult liidu tolliterritooriumilt ilma tollideklaratsioonita välja viidi;

b) hetk, mil kaup saabub muusse sihtkohta kui see, kuhu seda lubati täielikult või osaliselt eksporditollimaksust vabastatuna liidu tolliterritooriumilt välja viia;

c) kui toll ei ole võimeline määrama punktis b osutatud aega, siis hetk, mil kauba eksporditollimaksust vabastamise aluseks olevate tingimuste täitmist kinnitavate tõendite esitamiseks määratud tähtaeg on möödunud.

3. Lõike 1 punktis a osutatud juhtudel on võlgnik üks järgmistest isikutest:

a) isik, kes pidi asjaomase kohustuse täitma;

b) isik, kes teadis või oleks mõistlikult käitudes pidanud teadma, et asjaomane kohustus ei ole täidetud, ja kes tegutses isiku eest, kes pidi selle kohustuse täitma;

c) isik, kes osales kohustuse mittetäitmiseni viinud tegevuses ja kes teadis või oleks mõistlikult käitudes pidanud teadma, et tollideklaratsiooni ei esitatud, kuigi selle oleks pidanud esitama.

4. Lõike 1 punktis b osutatud juhtudel on võlgnik isik, kes peab täitma tingimusi, mille alusel kaupa lubati liidu tolliterritooriumilt välja viia täieliku või osalise eksporditollimaksust vabastamisega.







3.

Jagu

Ühised sätted impordil ja ekspordil tekkiva tollivõla kohta

Artikkel 83

Keelud ja piirangud

1. Tollivõlg impordil või ekspordil tekib ka siis, kui tegemist on kaubaga, mille suhtes kohaldatakse mis tahes liiki impordi- või ekspordikeelde või -piiranguid.

2. Tollivõlga ei teki aga ühelgi järgmistest juhtudest:

a) kui liidu tolliterritooriumile tuuakse ebaseaduslikult sisse võltsitud raha;

b) kui liidu tolliterritooriumile tuuakse sisse narkootilisi ja psühhotroopseid aineid peale nende, mis on sisse toodud pädevate asutuste range kontrolli all meditsiinilistel või teaduslikel eesmärkidel kasutamiseks.

3. Siiski loetakse tollieeskirjade rikkumise suhtes kohaldatavate karistuste puhul tollivõlg tekkinuks, kui liikmesriigi õiguse alusel on karistuste määramise aluseks impordi- või eksporditollimaks või tollivõla olemasolu.

Artikkel 84

Mitu võlgnikku

Kui ühele tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu summa tasumise eest vastutab mitu isikut, vastutavad nad kõnealuse summa maksmise eest solidaarselt.

Artikkel 85

Üldeeskirjad impordi- või eksporditollimaksu summa arvutamiseks

1. Impordi- või eksporditollimaksu summa määratakse nende eeskirjade alusel, mida kohaldati asjaomase kauba tollimaksusumma arvutamisel ajal, kui asjaomase kauba suhtes tekkis tollivõlg.

2. Kui tollivõla tekkimise aega ei ole võimalik täpselt määrata, loetakse tollivõla tekkimise ajaks aeg, mil toll otsustab, et kaup on olukorras, mis toob kaasa tollivõla tekkimise.

Kui tollile kättesaadava teabe põhjal on võimalik tuvastada, et tollivõlg on tekkinud enne, kui toll on teinud kõnealuse otsuse, loetakse tollivõla tekkimise ajaks kõige varasem aeg, mille kohta saab tuvastada tollivõla olemasolu.

Artikkel 86

Erieeskirjad imporditollimaksu summa arvutamiseks

1. Kui liidu tolliterritooriumil on tolliprotseduurile suunatud või ajutiselt ladustatava kauba suhtes tekkinud ladustamise või tavapärase käitluse kulud, ei võeta kõnealuseid kulusid või väärtuse kasvu imporditollimaksu summa arvutamisel arvesse, kui deklarant esitab kõnealuste kulude kohta piisavad tõendid.

Toimingutes kasutatud liiduvälise kauba tolliväärtust, kogust, liiki ja päritolu võetakse imporditollimaksu summa arvutamisel arvesse.

2. Kui tolliprotseduurile suunatud kauba tariifne klassifikatsioon liidu tolliterritooriumil tavapärase käitlemise tulemusena muutub, kohaldatakse deklarandi taotluse korral tolliprotseduurile suunatud kauba suhtes esialgset tariifset klassifikatsiooni.

3. Kui tollivõlg on tekkinud seestöötlemisprotseduuri tulemusena saadud töödeldud toodete puhul, määratakse sellisele võlale vastav imporditollimaksu summa deklarandi taotluse korral seestöötlemisele suunatud kauba suhtes asjaomase kauba kohta esitatud tollideklaratsiooni aktsepteerimise ajal kehtinud tariifse klassifikatsiooni, kauba tolliväärtuse, koguse, liigi ja päritolu alusel.

4. Erijuhtudel määratakse imporditollimaksu summa käesoleva artikli lõigete 2 ja 3 kohaselt ilma deklarandi taotluseta, et vältida artikli 56 lõike 2 punktis h osutatud tariifsetest meetmetest kõrvalehoidmist.

5. Kui tollivõlg on tekkinud välistöötlemisprotseduuri tulemusena saadud töödeldud toodete puhul või artikli 261 lõikes 1 osutatud asendustoodete puhul, määratakse imporditollimaksu summa väljaspool liidu tolliterritooriumi läbi viidud töötlemistoimingute kulude alusel.

6. Kui tollialastes õigusaktides sätestatakse kauba tariifne sooduskohtlemine või impordi- või eksporditollimaksust osaliselt või täielikult vabastamine vastavalt käesoleva määruse artikli 56 lõike 2 punktidele d–g ning artiklitele 203, 204, 205 ja 208 või käesoleva määruse artiklitele 259–262 või vastavalt nõukogu 16. novembri 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 1186/2009, millega kehtestatakse ühenduse tollimaksuvabastuse süsteem, ( 3 ) kohaldatakse asjaomast tariifset sooduskohtlemist või tollimaksust vabastamist ka juhtudel, kui tollivõlg on tekkinud vastavalt käesoleva määruse artiklitele 79 või 82, tingimusel et kohustuse täitmata jätmine, mille tõttu tekkis tollivõlg, ei kujutanud endast pettusekatset.

Artikkel 87

Tollivõla tekkimise koht

1. Tollivõlg tekib kohas, kus esitatakse tollideklaratsioon või artiklites 77, 78, ja 81 osutatud reekspordi deklaratsioon.

Igal muul juhul on tollivõla tekkimise koht seal, kus tollivõla põhjustanud asjaolud ilmnevad.

Kui kõnealust kohta ei ole võimalik määrata, tekib tollivõlg kohas, kus toll otsustab, et kaup on olukorras, mis toob kaasa tollivõla tekkimise.

2. Kui kaup on suunatud tolliprotseduurile, mis on lõpetamata, või kui ajutine ladustamine ei lõppenud nõuetekohaselt ja tollivõla tekkimise kohta ei saa määratud tähtaja jooksul lõike 1 teise või kolmanda lõigu kohaselt kindlaks määrata, tekib tollivõlg kohas, kus kaup asjaomasele protseduurile suunati või selle protseduuri alusel liidu tolliterritooriumile toodi või kus kaupa ajutiselt ladustati.

3. Kui tollile kättesaadava teabe põhjal on selgunud, et tollivõlg võib samaaegselt olla tekkinud mitmes kohas, loetakse tollivõla tekkimise kohaks koht, kus tollivõlg esimesena tekkis.

4. Kui toll avastab, et tollivõlg on tekkinud artikli 79 või 82 kohaselt mõnes teises liikmesriigis ja sellele võlale vastav impordi- või eksporditollimaksu summa on väiksem kui 10 000 eurot, loetakse tollivõlg tekkinuks liikmesriigis, kus see avastati.

Artikkel 88

Volituste delegeerimine

Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:

a) artiklites 85 ja 86 sätestatud eeskirju täiendavad eeskirjad sellise kauba suhtes kohaldatava impordi- või eksporditollimaksu summa arvutamiseks, millele tollivõlg tekkis seoses eriprotseduuriga;

b) artikli 86 lõikes 4 osutatud juhud;

c) artikli 87 lõikes 2 osutatud tähtaeg.







2.

PEATÜKK

Võimaliku või olemasoleva tollivõla tagatis

Artikkel 89

Üldsätted

1. Käesolevat peatükki kohaldatakse tekkinud või tekkida võivate tollivõlgade tagatiste suhtes, kui ei ole sätestatud teisiti.

2. Kui toll nõuab tagatise esitamist võimaliku või olemasoleva tollivõla katteks, katab see tagatis kauba impordi või ekspordiga seoses makstava impordi- või eksporditollimaksu ja muude maksude summa, kui:

a) tagatist kasutatakse kauba suunamiseks liidu transiidiprotseduurile; või

b) tagatist võib kasutada rohkem kui ühes liikmesriigis.

Tagatis, mida ei tohi kasutada väljaspool liikmesriiki, kus seda nõutakse, kehtib üksnes asjaomases liikmesriigis ja katab vähemalt impordi- või eksporditollimaks