02010X0612(02) — ET — 07.01.2012 — 001.001

Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu

Muudetud:









▼B

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 23 – Mootorsõidukite ja nende haagiste tagurdustulelaternate tüübikinnituse ühtsed sätted

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

Eeskirja algversiooni 15. täiendus – jõustumise kuupäev: 15. oktoober 2008

SISUKORD EESKIRI 0. Reguleerimisala 1. Mõisted 2. Tüübikinnituse taotlemine 3. Märgistus 4. Tüübikinnitus 5. Üldised nõuded 6. Valgustugevus 7. Katsemenetlus 8. Valguse värvus 9. Toodangu vastavus nõuetele 10. Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral 11. Tootmise lõplik peatamine 12. Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste jahaldusasutuste nimed ja aadressid ▼M1 LISAD 1. lisa – Teatis tagurdustulelaternate tüübile tüübikinnituse andmise, selle laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või mootorsõidukite tagurdustulelaternate tootmise lõpetamise kohta vastavalt eeskirjale nr 23 2. lisa – Tüübikinnitusmärkide kujundus 3. lisa – Fotomeetrilised mõõtmised 4. lisa – Toodete vastavuskontrolli miinimumnõuded 5. lisa – Näidiste võtmise miinimumnõuded ▼B

0. REGULEERIMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse M-, N-, O- ja T-kategooria ( 1 ) sõidukite tagurdustulelaternate suhtes.

1. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

1.1. „Tagurdustulelatern” – latern, mis on projekteeritud tee valgustamiseks sõiduki taga ja teiste liiklejate hoiatamiseks, et sõiduk tagurdab või hakkab tagurdama.

1.2. Käesolevas eeskirjas kasutatakse tüübikinnituse taotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatustes sätestatud mõisteid.

1.3. „Eri tüüpi tagurdustulelaternad” – laternad, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste tunnuste poolest: a) kaubanimi või kaubamärk; b) optilise süsteemi näitajad (valgustugevus, valguse jaotusnurk, hõõglambi kategooria, valgusallika moodul jne); laternat ei loeta kuuluvaks teise tüüpi, kui tal on teist värvi hõõglamp või filter.

1.4. Käesoleva eeskirja viidetega standardhõõglampidele ja eeskirjale nr 37 osutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 ja selle muudatuste seeriale.

2. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

2.1. Tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

Taotleja soovi korral määratakse taotluses kindlaks, kas seadet saab sõidukile paigaldada nullteljest erinevate kallete all sõiduki baastasandite ja maapinna suhtes või seda saab pöörata ümber nulltelje; sellised paigaldamise erijuhud tuleb teatises ära märkida.

2.2. Iga tagurdustulelaterna tüübi taotlusega kaasnevad:

2.2.1. piisavalt üksikasjalikud joonised (kolmes eksemplaris), mis võimaldavad kindlaks määrata tagurdustulelaterna tüübi ning millel on geomeetriliselt kujutatud tagurdustulelaterna sõidukile paigaldamise asend(id), katsetustes nullteljena kasutatav vaatlustelg (horisontaalnurk H = 0°, vertikaalnurk V = 0°) ning punkt, mis võetakse kõnealustes katsetustes nullkeskmeks. Joonistel tuleb näidata tüübikinnituse numbri ja lisatähise paigutus tüübikinnitusmärgi suhtes;

2.2.2. lühike tehniline kirjeldus, milles on esitatud (v.a mitteasendatavate valgusallikatega laternate puhul): a) ettenähtud hõõglambi või hõõglampide kategooria(d), milleks on üks tüübikinnituse taotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 37 ja selle muudatuste seerias sisalduvatest kategooriatest, ja/või b) valgusallika mooduli tunnuskood;

2.2.3. kaks näidist. Kui laternad ei ole identsed, vaid sümmeetrilised, ning sobivad paigaldamiseks üks sõiduki vasakule ning teine sõiduki paremale küljele, võivad kaks esitatud näidist olla identsed ning ettenähtud paigaldamiseks ainult sõiduki paremale või vasakule küljele.

3. MÄRGISTUS

Tüübikinnituse saamiseks esitatud tagurdustulelaterna tüübi näidistel peab olema:

3.1. taotleja kaubanimi või kaubamärk; kõnealune märgistus peab olema selgelt loetav ja kustumatu;

3.2. selgesti loetav ja kustumatu märgistus (v.a mitteasendatavate valgusallikatega laternate puhul), millelt on näha: a) ettenähtud hõõglambi või hõõglampide kategooria(d) ja/või b) valgusallika mooduli tunnuskood;

3.3. sõna „TOP” horisontaalselt valgusava ülaosas, kui see on vajalik, vältimaks tagurdustulelaterna valesti paigaldamist sõidukile;

3.4. piisava suurusega ala punktiga 4.3 ettenähtud tüübikinnitusmärgi ja lisatähiste jaoks; see koht on näidatud eespool punktis 2.2.1 osutatud joonisel;

3.5. mitteasendatavate valgusallikatega või valgusallika mooduli(te)ga laternate puhul normpinge või pingevahemiku ja normvõimsuse märgistus;

3.6. valgusallika mooduli(te)ga laternate puhul peab valgusallika mooduli(te)le olema kantud: 3.6.1. taotleja kaubanimi või kaubamärk; see märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu; 3.6.2. mooduli tunnuskood; see märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu. Tunnuskood algab tähtedega „MD”, mis tähistab sõna „moodul”, millele järgneb punktiga 4.3.1.1 ettenähtud tüübikinnitusmärk ilma ringjooneta. Kui kasutatakse mitut mitteidentset valgusallika moodulit, järgnevad nimetatud tähtedele lisatähised või -märgid. See tunnuskood tuleb näidata eespool punktis 2.2.1 nimetatud joonistel. Tüübikinnitusmärk ei pea olema sama mis laternal, milles moodulit kasutatakse, kuid mõlemad märgistused peavad olema sama taotleja esitatud; 3.6.3. nimipinge ja nimivõimsuse märgistus.

4. TÜÜBIKINNITUS

4.1. Tüübikinnitus antakse, kui tüübikinnituse saamiseks esitatud kaks tagurdustulelaternat vastavad käesoleva eeskirja nõuetele.

4.2. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Üks ja sama lepinguosaline ei anna ühele tüübile antud numbrit teisele käesoleva eeskirja kohasele tagurdustulelaterna tüübile. Teatis tagurdustulelaterna tüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, selle laiendamise, selle andmisest keeldumise, selle tühistamise või tootmise lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele vormis, mis vastab käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele.

4.3. Igal tagurdustulelaternal, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile, peavad olema eespool punktis 3.4 osutatud alal lisaks punktides 3.1, 3.2 ja 3.3 või 3.5 kirjeldatud märgistusele ja üksikasjadele: 4.3.1. rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb: 4.3.1.1. ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber, ( 2 ) ja 4.3.1.2. tüübikinnitusnumbrist; 4.3.2. lisatähis, mille moodustavad A- ja R-täht, mis on käesoleva eeskirja 2. lisas kujutatud viisil omavahel ühendatud. 4.3.3. Lisatähise „AR” lähedale võib paigutada tüübikinnitusnumbri kaks esimest kohta, mis näitavad käesolevasse eeskirja viimati tehtud muudatuste seeriat. 4.3.4. Laternate puhul, mille nähtavusnurgad on nulltelje suhtes asümmeetrilised horisontaalsuunas, nool, mis on suunatud külje poole, kus fotomeetrilised nõuded on täidetud kuni nurgani 45° H.

4.4. Sõltumatud laternad Kui eri tüüpi laternad, millel on ühesugune sama või eri värvi hajutiklaas, vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib kasutada ühtset rahvusvahelist tüübikinnitusmärki, mis koosneb ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgnevad kinnituse andnud riigi eraldusnumber ja tüübikinnitusnumber. Tüübikinnitusmärgi võib kinnitada ükskõik kuhu lambi peale, eeldusel et 4.4.1. märk on nähtav pärast laternate sõidukile paigaldamist; 4.4.2. laternale märgitakse iga laterna tunnusmärk, mis vastab tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjale, ning tüübikinnituse andmise kuupäevaks eeskirja viimati tehtud peamiste tehniliste muudatuste seeria ja vajadusel nõuetekohane nool; 4.4.3. tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjas üksikmärkidest väikseima jaoks ettenähtud miinimummõõtmed; 4.4.4. laterna korpusel on eespool punktis 3.4 kirjeldatud ala ning tegelikule talitusele vastav tüübikinnitusmärk; 4.4.5. käesoleva eeskirja 2. lisa näidises E on esitatud tüübikinnitusmärgi ja eespool nimetatud lisatähiste näidised.

4.5. Kui kaks või enam laternat on osa samast grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternatest koosnevast üksusest, antakse tüübikinnitus ainult juhul, kui kõik asjaomased laternad vastavad käesoleva või mõne muu eeskirja nõuetele. Kui asjaomased laternad ei vasta ühegi eeskirja nõuetele, ei tohi neid sellises grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest koosnevas üksuses kasutada. 4.5.1. Kui grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib kasutada ainult ühte rahvusvahelist tüübikinnitusmärki, mis koosneb ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgnevad tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber, tüübikinnitusnumber ja vajaduse korral nõutav nool. Selle tüübikinnitusmärgi võib paigutada ükskõik kuhu grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatele, tingimusel et: 4.5.1.1. märk on pärast paigaldamist nähtav; 4.5.1.2. ühtegi valgust edastavate grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate osa ei ole võimalik eemaldada, eemaldamata samal ajal ka tüübikinnitusmärki. 4.5.2. Iga laterna tunnusmärk, mis vastab igale tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjale, ning tüübikinnituse andmise kuupäevaks eeskirja viimati tehtud peamiste tehniliste muudatuste seeria tuleb märkida: 4.5.2.1. kas asjakohasele valgust kiirgavale pinnale 4.5.2.2. või laternate grupile sellisel viisil, et kõik grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad oleksid selgesti tuvastatavad (vt kolme võimalikku näidet 2. lisas). 4.5.3. Tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad miinimummõõtmetest, mis on tüübikinnituse aluseks oleva eeskirja kohaselt nõutavad kõige väiksemate tähiste puhul. 4.5.4. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppe osaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate tüübile.

4.6. Punktides 4.3.1 ja 4.3.2 osutatud märk ja tähised peavad olema kustumatud ja selgesti loetavad ka siis, kui tagurdustulelatern on sõidukile paigaldatud.

4.7. 2. lisas on esitatud üheotstarbeliste laternate (joonis 1) ja grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate (joonis 2) tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõikide eespool osutatud lisatähistega, millel on omavahel ühendatud A- ja R-täht.

5. ÜLDISED NÕUDED

5.1. Iga näidis peab vastama allpool punktides esitatud nõuetele.

5.2. Tagurdustulelaternad peavad olema projekteeritud ja ehitatud nii, et tavapärastes kasutustingimustes oleks vaatamata võimalikule vibratsioonile tagatud nende tavapärane toimimine ning säiliksid käesoleva eeskirjaga ettenähtud näitajad.

5.3. Valgusallika moodulite puhul kontrollitakse, kas:

5.3.1. valgusallika mooduli(te) ehitus vastab järgmistele tingimustele: a) ühtegi valgusallika moodulit ei saa paigaldada üheski muus asendis peale kindlaksmääratud õige asendi ning seda saab eemaldada üksnes tööriista(de) abil; b) kui seadmes kasutatakse erinevate näitajatega valgusallika mooduleid, ei saa ühe ja sama laterna korpuses neid erinevaid valgusallika mooduleid omavahel vahetada;

5.3.2. valgusallika moodul(id) on avamiskindlad;

▼M1

5.3.3. valgusallika moodul on projekteeritud nii, et ka tööriistu kasutades ei ole seda võimalik mehaaniliselt vahetada ühegi tüübikinnituse saanud asendatava valgusallikaga.

▼B

5.4. Asendatavate hõõglampide puhul:

5.4.1. võib kasutada kõiki eeskirja nr 37 alusel tüübikinnituse saanud hõõglampide kategooriaid, eeldusel et nende kasutamist ei ole piiratud tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtiva eeskirjaga nr 37 ega selle muudatuste seeriaga;

5.4.2. peab seadme ehitus võimaldama hõõglampi paigaldada vaid õiges asendis;

5.4.3. peab hõõglambi pesa vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) väljaandes nr 60061 esitatud näitajatele. Sellega seoses kohaldatakse hõõglambi asjaomase kategooria pesa andmelehte.

6. VALGUSTUGEVUS

6.1. Kummagi näidise valgustugevus ei tohi olla väiksem allpool esitatud valgustugevuse miinimumväärtusest ega suurem selle maksimumväärtusest ning seda mõõdetakse nulltelje suhtes allpool näidatud suundades (väljendatuna nulltelje kraadides).

6.2. Valgustugevus nullteljel ei tohi olla alla 80 cd.

6.3. Valgustugevus kõigis nähtavates suundades ei tohi olla:

üle 300 cd horisontaaltasandil või selle kohal

ja horisontaaltasandist allpool:

600 cd sirge H-H ja 5° D vahel ja 8 000 cd 5° D-st allpool.

6.4. Kõigis muudes käesoleva eeskirja 3. lisas esitatud mõõtmissuundades peab valgustugevus vastama vähemalt kõnealuses lisas kindlaksmääratud valgustugevuse miinimumväärtustele.

Juhul, kui tagurdustulelatern on ette nähtud sõidukile paigaldamiseks üksnes paarisseadme osana, võib valgustugevust kontrollida ainult kuni 30°° nurgani sisesuunas, mille puhul peab valgustugevuse väärtus olema vähemalt 25 cd.

Seda tingimust kirjeldatakse selgelt tüübikinnituse taotluses ja asjaomastes dokumentides (vt käesoleva eeskirja punkt 2).

Juhul, kui tüübikinnituse andmisel kohaldatakse eespool esitatud tingimust, märgitakse teatise vormi punktis 11 „Märkused” (vt käesoleva eeskirja 1. lisa), et seadet võib paigaldada üksnes paarisseadme osana.

6.5. Mitme valgusallikaga üksiklaternate puhul peab ühe valgusallika häire puhul vastama laterna valgustugevuse miinimumnõuetele ning kõikide valgusallikate põledes ei tohi see ületada maksimaalset valgustugevust. Kui mitu valgusallikat on juhtmetega kokku ühendatud viisil, et ühe valgusallika rikke puhul ei kiirga valgust neist mitte ükski, loetakse need üheks valgusallikaks.

7. KATSEMENETLUSED

7.1. Kõik fotomeetrilised ja kolorimeetrilised mõõtmised toimuvad järgmiselt:

7.1.1. kui tegemist on asendatava valgusallikaga laternaga, mis ei ole varustatud valgusallika elektroonilise juhtseadisega, kasutatakse laterna jaoks ettenähtud kategooriasse kuuluvat värvitut standardhõõglampi ja rakendatakse pinget, mis tekitab asjaomase kategooria hõõglambi jaoks nõutava etalonvalgusvoo;

7.1.2. kui tegemist on mitteasendatava valgusallikaga (hõõglambid jm) laternaga, rakendatakse vastavalt pinget 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V;

7.1.3. kui tegemist on süsteemiga, mille puhul valgusallika elektrooniline juhtseadis on osa laternast, ( 3 ) rakendatakse laterna sisendklemmidele tootja osutatud pinget või, kui pinget ei ole märgitud, 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V.

7.1.4. Kui tegemist on süsteemiga, mille puhul valgusallika elektrooniline juhtseadis ei ole osa laternast, rakendatakse laterna sisendklemmidele tootja osutatud pinget.

7.2. Tehniline teenistus võib paluda tootjal edastada talle valgusallika käitamiseks ja talitlemiseks vajaliku valgusallika elektroonilise juhtseadise.

7.3. Laternale rakendatav pinge märgitakse käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi kohases teatises.

7.4. Iga laterna (v.a hõõglampidega) valgustugevuse väärtused, mida mõõdetakse ühe minuti möödumisel seadme käivitamisest ja seejärel 30 minuti pärast, peavad vastama miinimum- ja maksimumnõuetele. Valgustugevuse jaotuse pärast seadme üheminutilist töötamist saab arvutada kolmekümne tööminuti järel mõõdetud valgustugevuse põhjal, kasutades selleks igas mõõtepunktis suhtarvu, mis on saadud üks minut pärast seadme käivitamist punktis HV mõõdetud valgustugevuse väärtuse ning 30 minuti pärast mõõdetud valgustugevuse väärtuse alusel.

7.5. Kindlaks tuleb määrata valgussignaalseadme nullteljesuunalise nähtava pinna piirid.

▼M1

8. VALGUSE VÄRVUS

3. lisa punktis 2 kujutatud valgusjaotusala ulatuses kiiratava valguse värvus peab olema valge. Nende kolorimeetriliste näitajate kontrollimiseks kohaldatakse käesoleva eeskirja punktis 7 kirjeldatud katsemenetlust. Sellest alast väljaspool ei tohi värvus järsult muutuda.

Mitteasendatavate valgusallikatega (hõõglambid jm) varustatud laternate puhul tuleb kolorimeetriliste näitajate kontrollimiseks kasutada lambis paiknevaid valgusallikaid, nagu on ette nähtud käesoleva eeskirja punkti 7.1 vastavas alapunktis.

▼B

9. TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

Toodangu nõuetele vastavust tuleb kontrollida kooskõlas kokkuleppe 2. liitega (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) ning see peab vastama järgmistele nõuetele.

9.1. Käesoleva eeskirja raames kinnituse saanud laternaid tuleb toota nii, et need vastaksid kinnitatud tüübile, täites punktides 6 ja 8 sätestatud nõudeid.

▼M1

9.2. Käesoleva eeskirja 4. lisas sätestatud miinimumnõuded toodangu vastavuskontrolli menetluse jaoks peavad olema täidetud.

9.3. Käesoleva eeskirja 5. lisas sätestatud miinimumnõuded kontrollijapoolse näidiste võtmise jaoks peavad olema täidetud.

▼B

9.4. Tüübikinnituse andnud asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses rakendatavaid vastavuskontrolli meetodeid. Neid kontrollimisi tehakse tavaliselt kord kahe aasta jooksul.

10. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

10.1. Tagurdustulelaterna tüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui eespool esitatud nõuded ei ole täidetud või kui punktides 4.3.1 ja 4.3.2 osutatud tüübikinnitusmärgiga tagurdustulelatern ei vasta kinnituse saanud tüübile.

10.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tema poolt varem antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatise vormi.

11. TOOTMISE LÕPLIK PEATAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab täielikult käesoleva eeskirja kohaselt kinnituse saanud tagurdustulelaterna tootmise, peab ta kinnituse andnud asutusele sellest teatama. Vastavasisulise teabe saamisel peab see asutus teavitama 1958. aasta kokkuleppe teisi osalisi, kes rakendavat käesolevat eeskirja, kasutades eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatise vormi.

12. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad teatama Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni sekretariaadile tüübikatsetuste korraldamise eest vastutavate tehniliste teenistuste ning tüübikinnitusi andvate haldusasutuste nimed ja aadressid; samadele asutustele tuleb saata muudes riikides väljastatud tõendid tüübikinnituse andmise, selle laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, selle tühistamise või tootmise lõpliku peatamise kohta.









1. LISA

TEATIS

(Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))









2. LISA

TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUS

Joonis 1

Üksiklaternate märgistus

NÄIDIS A

a = min 8 mm

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga seade on tagurdustulelatern, mis on saanud eeskirja nr 23 alusel tüübikinnituse Madalmaades (E4) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 221. Tüübikinnitusnumber näitab, et tüübikinnitus anti kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooni nõuetega või eeskirja algversiooni 1. ja/või 2. täiendusega muudetud versiooni nõuetega. Nool osutab küljele, kus fotomeetrilised nõuded on täidetud kuni nurgani 45° H.

Märkus: tüübikinnitusnumber ja lisasümbolid peavad asetsema ringi lähedal, E-tähe kohal või all või sellest vasakul või paremal. Kinnitusnumber ja tootmisseeria number peavad asetsema E-tähe suhtes samal pool ja tähega samas suunas. Tüübikinnitusnumbrites tuleks vältida rooma numbrite kasutamist, et vältida segiajamist muude sümbolitega.

Joonis 2

Grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate lihtsustatud märgistus

(Püst- ja põikjooned näitavad skemaatiliselt valgussignaalseadme kuju. Need ei kuulu tüübikinnitusmärgi juurde.)

NÄIDIS B

NÄIDIS C

NÄIDIS D

Märkus: kolm tüübikinnitusmärgi näidist (näidised B, C ja D) kujutavad kolme võimalikku märgistamisviisi valgustusseadme puhul, milles kaks või enam laternat on ühe ja sama grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternatest koosneva üksuse osa. Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga seade on tüübikinnituse saanud Madalmaades (E4), kannab tüübikinnitusnumbrit 3333 ja koosneb järgmistest osadest:

helkurist (klass IA), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 3 02-seeria muudatustega;

tagumisest suunatulelaternast (2a kategooria), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 01-seeria muudatustega;

punasest tagumisest ääretulelaternast (R), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 01-seeria muudatustega;

tagumisest udutulelaternast (F), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 38 algversiooniga;

tagurdustulelaternast (AR), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooniga;

kaherežiimsest piduritulelaternast (S2), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 01-seeria muudatustega.

NÄIDIS E

Sõltumatute laternate märgistus

Näidisel esitatakse selliste laternaklaaside märgistus, mis on mõeldud kasutamiseks eri tüüpi laternates. Kõnealuste tüübikinnitusmärkide kohaselt on seade saanud tüübikinnituse Hispaanias (E9) ning kannab kinnitusnumbrit 1432 ning selle koosseisu kuuluvad:

tagumine udulatern (F), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 38 algversiooniga;

tagumine suunatulelatern (kategooria 2a), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 01-seeria muudatustega;

tagurdustulelatern (AR), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooniga;

punane tagumine ääretulelatern (R), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 02-seeria muudatustega;

üherežiimne piduritulelatern (S1), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 02-seeria muudatustega.

Joonis 3

Valgusallika moodulid

Joonisel kujutatud tunnuskoodiga valgusallika moodul on koos laternaga saanud tüübikinnituse Itaalias (E3) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17325.









3. LISA

FOTOMEETRILISED MÕÕTMISED

1. Mõõtmismeetodid

1.1. Fotomeetriliste mõõtmiste tegemisel tuleb kasutada asjakohast hajapeegelduse vastast kaitset.

1.2. Kui mõõtmistulemused vaidlustatakse, tehakse mõõtmised järgmiste nõuete kohaselt:

1.2.1. mõõtmiskaugus tuleb valida nii, et kehtiks pöördvõrdeline sõltuvus kauguse ruudust;

1.2.2. mõõteseadme vastuvõtja nurgaava valguse nullkeskme poolt vaadatuna on vahemikus 10′–1°;

1.2.3. konkreetse vaatlussuuna puhul kehtiv valgustugevuse nõue on täidetud, kui nõutav valgustugevus tuvastatakse suunas, mis ei erine vaatlussuunast üle veerand kraadi.

1.3. Juhul kui seadet saab paigaldada sõidukile rohkem kui ühte asendisse või teatavasse asendite vahemikku, tuleb fotomeetrilisi mõõtmisi korrata iga asendi puhul või tootja määratud nullteljele vastava ala äärmiste asendite puhul.

2. Mõõtepunktid väljendatuna nulltelje nurgakraadides ning valgustugevuse miinimumväärtused TOP = Valgustugevuse miinimumväärtused (cd). 2.1. Suund H = 0° ja V = 0° vastab nullteljele. See on sõidukil horisontaalne, paralleelne sõiduki keskmise pikitasapinnaga ning suunatud nõutavasse nähtavussuunda. See läbib nullkeskme. Tabelis esitatakse valgustugevuse miinimumväärtused cd eri mõõtmissuundades. 2.2. Kui laterna visuaalsel kontrollimisel ilmneb olulisi lokaalseid valgustugevuse kõikumisi, siis tuleb kontrollida, et kahe eespoolnimetatud suuna vahel mõõdetud valgustugevus ei moodustaks alla 50 % nende kahe mõõtmissuuna jaoks ette nähtud minimaalsest valgustugevusest.

3. Mitme valgusallikaga laternate fotomeetriline mõõtmine Fotomeetriliste tööparameetrite kontrollimisel 3.1. mitteasendatavate valgusallikate (hõõglambid jms) puhul: laternas olevate valgusallikatega käesoleva eeskirja punkti 7.1 vastavate lõikude kohaselt; 3.2. asendatavate valgusallikate puhul: kui laternas on hõõglambid pingega 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V, parandatakse valgustugevuse väärtusi. Parandustegur on etalonvalgusvoo ja rakendatud pinge (6,75 V, 13,5 V või 28,0 V) juures saadud valgusvoo keskväärtuse suhe. Ühegi kasutatava hõõglambi tegelik valgusvoog ei tohi erineda keskväärtusest üle ± 5 %. Teisalt võib kõigis asendites kasutada standardhõõglampi, mis töötab konkreetse etalonvalgusvoo juures, kusjuures kõigi asendite üksikmõõtmised liidetakse kokku.









▼M1

4. LISA

▼B

TOODETE VASTAVUSKONTROLLI MIINIMUMNÕUDED

1. ÜLDSÄTTED

1.1. Tooted vastavad käesoleva eeskirja mehaanilistele ja geomeetrianõuetele, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

1.2. Masstoodanguna valmistatavate laternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui käesoleva eeskirja punkti 7 kohaselt juhuslikult katsetamiseks valitud laternate fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel:

1.2.1. ei erine ükski mõõdetud väärtus käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustest enam kui 20 %.

1.2.2. Kui asendatava valgusallikaga laternate puhul ei vasta kirjeldatud katse tulemused nõuetele, korratakse katseid teist standardhõõglampi kasutades.

1.3. Käesoleva eeskirja punkti 7 kohasel katsete tegemisel peavad olema täidetud trikromaatiliste koordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded.

2. TOOTJA TEOSTATAVA TOODETE VASTAVUSKONTROLLI MIINIMUMNÕUDED

Tüübikinnitusmärgi omanik peab sobiva ajavahemiku järel tegema igale laterna tüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed tuleb teostada vastavalt käesoleva eeskirja sätetele.

Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta muud näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid asjaomase toote nõuetele vastavuse tagamiseks.

2.1. Katsete laad

Käesoleva eeskirja kohased nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste ja kolorimeetriliste näitajate kontrollimiseks.

2.2. Katsemenetlus

2.2.1. Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi.

2.2.2. Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada võrdväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõestada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega võrdväärsed.

2.2.3. Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastandamist pädeva asutuse mõõtmistulemustele.

2.2.4. Kõikidel juhtudel, eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid.

2.3. Näidiste võtmine

Laternate näidised valitakse ühtliku toodangupartii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi laternate rühma.

Tavaliselt hinnatakse üksikute tehaste seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel.

2.4. Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised näitajad

Laternate näidistel teostatakse eeskirjas ette nähtud fotomeetrilised mõõtmised, et määrata kindlaks miinimumväärtused 3. lisas loetletud punktides ning nõutavad trikromaatilised koordinaadid.

▼M1

2.5. Nõuetele vastavuse kriteeriumid

Tootja peab katsetulemused statistiliselt töötlema ning määratlema koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et on täidetud käesoleva eeskirja punktis 9.1 sätestatud toodete vastavushindamise nõuded.

Toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid peavad olema niisugused, et 5. lisas kirjeldatud pistelise kontrolli (esimese näidiste võtmise) puhul on kontrolli läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldusnivooga).









5. LISA

▼B

NÄIDISTE VÕTMISE MIINIMUMNÕUDED

1. ÜLDSÄTTED

1.1. Toodang loetakse mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast vastavaks, kui erinevused ei ületa käesoleva eeskirja nõuete (kui neid on) piiridesse jäävaid vältimatuid tootmishälbeid.

1.2. Masstoodanguna valmistatavate laternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui käesoleva eeskirja punkti 7 kohaselt juhuslikult katsetamiseks valitud laternate fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel:

1.2.1. ei erine ükski mõõdetud väärtus käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustest enam kui 20 %.

1.2.2. Kui asendatava valgusallikaga laternate puhul ei vasta kirjeldatud katse tulemused nõuetele, korratakse katseid teist standardhõõglampi kasutades.

1.2.3. Ilmsete defektidega seadmeid ei võeta arvesse.

1.3. Käesoleva eeskirja punkti 7 kohasel katsete tegemisel peavad olema täidetud trikromaatiliste koordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded.

2. ESIMENE NÄIDISTE VÕTMINE

Esimesel näidiste võtmisel valitakse juhuslikkuse põhimõttel neli laternat. Esimese kahe laterna näidis märgistatakse A-tähega, teise kahe laterna näidis B-tähega.

2.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata

2.1.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate laternate nõuetele vastavust juhul, kui laternate mõõteväärtuste kõrvalekalded ebasoodsas suunas on järgmised:

2.1.1.1. näidis A



A1: üks latern 0 protsenti üks latern: mitte üle 20 protsendi A2: mõlemad laternad: üle 0 protsendi, kuid mitte üle 20 protsendi edasi näidisele B

2.1.1.2. näidis B



B1: mõlemad laternad 0 protsenti

2.1.2. või kui näidise A puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

2.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse

2.2.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate laternate nõuetele vastavus vaidlustada ja nõuda tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) juhul, kui laternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

2.2.1.1. näidis A



A3: üks latern: mitte üle 20 protsendi üks latern: üle 20 protsendi, kuid mitte üle 30 protsendi

2.2.1.2. näidis B



B2: A2 korral üks latern: üle 0 protsendi, kuid mitte üle 20 protsendi üks latern: mitte üle 20 protsendi B3: A2 korral üks latern 0 protsenti üks latern: üle 20 protsendi, kuid mitte üle 30 protsendi

2.2.2. või kui näidise A puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

2.3. Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 10 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on laternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

2.3.1. näidis A



A4: üks latern: mitte üle 20 protsendi üks latern: üle 30 protsendi A5: mõlemad laternad: üle 20 protsendi

2.3.2. näidis B



B4: A2 korral üks latern: üle 0 protsendi, kuid mitte üle 20 protsendi üks latern: üle 20 protsendi B5: A2 korral mõlemad laternad: üle 20 protsendi B6: A2 korral üks latern 0 protsenti üks latern: üle 30 protsendi

2.3.3. või kui näidiste A ja B puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3. KORDUV NÄIDISTE VÕTMINE

Katsete A3, B2 ja B3 puhul tuleb hiljemalt kaks kuud pärast teatamist võtta uued näidised: kahest laternast koosneva kolmanda näidise C ja kahest laternast koosneva neljanda näidise D, mis valitakse pärast toodangu ühtlustamist valminud laos oleva kauba hulgast.

3.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata

3.1.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata massitoodanguna valmistatud laternate nõuetele vastavust juhul, kui laternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

3.1.1.1. näidis C



C1: üks latern 0 protsenti üks latern: mitte üle 20 protsendi C2: mõlemad laternad: üle 0 protsendi, kuid mitte üle 20 protsendi edasi näidise D juurde

3.1.1.2. näidis D



D1: C2 korral mõlemad laternad 0 protsenti

3.1.2. või kui näidise C puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse

3.2.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate laternate nõuetele vastavus vaidlustada ja nõuda tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) juhul, kui laternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised:

3.2.1.1. näidis D



D2: C2 korral üks latern: üle 0 protsendi, kuid mitte üle 20 protsendi üks latern: mitte üle 20 protsendi

3.2.1.2. või kui näidise C puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

3.3. Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 10 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on laternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

3.3.1. näidis C



C3: üks latern: mitte üle 20 protsendi üks latern: üle 20 protsendi C4: mõlemad laternad: üle 20 protsendi

3.3.2. näidis D



D3: C2 korral üks latern: 0 või üle 0 protsendi üks latern: üle 20 protsendi

3.3.3. või kui näidiste C ja D puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused.

Joonis 1