2009R1122 — ET — 16.02.2013 — 006.001

Käesolev dokument on vaid dokumenteerimisvahend ja institutsioonid ei vastuta selle sisu eest

Muudetud:









▼B

KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 1122/2009,

30. november 2009,

millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 73/2009 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses põllumajandustootjate otsetoetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega, ümbersuunamisega ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemiga ning määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses veinisektori toetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega







EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus), ( 1 ) eriti selle artikleid 85x ja 103za koostoimes artikliga 4, võttes arvesse nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määrust (EÜ) nr 73/2009, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003, ja eriti selle artikli 142 punkte b, c, d, e, h, k, l, m, n, o, q ja s, ning arvestades järgmist: (1) Määrusega (EÜ) nr 73/2009 tunnistatakse kehtetuks ja asendatakse nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1782/2003, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks ning muudetakse määruseid (EMÜ) nr 2019/93, (EÜ) nr 1452/2001, (EÜ) nr 1453/2001, (EÜ) nr 1454/2001, (EÜ) nr 1868/94, (EÜ) nr 1251/1999, (EÜ) nr 1254/1999, (EÜ) nr 1673/2000, (EMÜ) nr 2358/71 ja (EÜ) nr 2529/2001 ja kehtestatakse mitmed ühtse otsemaksete kava ja teatavate muude otsetoetuskavade muudatused. Samal ajal kaotatakse nimetatud määrusega alates 2010. aastast hulk otsetoetuskavu. Lisaks kehtestatakse sellega hulgaliselt muudatusi süsteemis, mille kohaselt põllumajandustootja, kes ei vasta teatavatele tingimustele rahva-, looma- ja taimetervise, keskkonna ja loomade heaolu valdkondades (nõuetele vastavus), jäetakse otsetoetustest ilma või neid toetusi vähendatakse. (2) Otsetoetuskavu, mis algselt kehtestati ühise põllumajanduspoliitika reformi tulemusena 1992. aastal, arendati edasi järgmiste reformidega. Toetuskavu hallatakse ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi (edaspidi „ühtne süsteem”) abil. Komisjoni 24. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 796/2004, millega kehtestatakse nõukogu määrustes (EÜ) nr 1782/2003 ja (EÜ) nr 73/2009 ette nähtud nõuetele vastavuse, toetuse ümbersuunamise ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi rakendamise üksikasjalikud reeglid ning nõukogu määruses (EÜ) nr 479/2008 ette nähtud nõuetele vastavuse rakendamise üksikasjalikud reeglid ( 2 ) on osutunud mõjusaks ja tõhusaks vahendiks otsetoetuskavade rakendamisel. Määrus (EÜ) nr 73/2009 lähtub sellest ühtsest süsteemist. (3) Selleks et võtta arvesse otsetoetuste kavasse määrusega (EÜ) nr 73/2009 tehtud muudatusi, on asjakohane määrus (EÜ) nr 796/2004 tühistada ja asendada nii, et uus määrus toetuks määrusega (EÜ) nr 796/2004 kehtestatud põhimõtetele. Veinisektori kaasamise tõttu nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 reguleerimisalasse on samas asjakohane asendada määruse (EÜ) nr 796/2004 viited nõukogu määrusele (EÜ) nr 479/2008 ( 3 ) viidetega määrusele (EÜ) nr 1234/2007. Ühtsuse huvides tuleks teatavad määruse (EÜ) nr 796/2004 sätted sisestada komisjoni määrusesse (EÜ) nr 1120/2009, ( 4 ) millega tühistati ja asendati komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 795/2004, millega kehtestatakse nõukogu määruses (EÜ) nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad talupidajate jaoks) sätestatud ühtse otsemaksete kava üksikasjalikud rakenduseeskirjad ( 5 ). (4) Määrus (EÜ) nr 73/2009 jätab liikmesriikidele valiku sellega ettenähtud teatavate toetuskavade kohaldamise suhtes. Käesolevas määruses tuleks seega sätestada liikmesriikide haldus- ja kontrolliülesanded nende võimalikke toetuskavade valikuid silmas pidades. Käesoleva määruse asjakohaseid sätteid tuleks seega kohaldada üksnes sellises ulatuses, milles liikmesriigid on neid valikuid teinud. (5) Määruses (EÜ) nr 73/2009 sätestatakse nõuetele vastavuse ühe osana ühelt poolt liikmesriikide ja teiselt poolt põllumajandustootjate teatavad kohustused püsirohumaade säilitamise suhtes. Tuleb kehtestada säilitatavate püsirohumaade ja põllumajandusmaa suhtarvu määramise üksikasjad ning ette näha individuaalkohustused põllumajandustootjate tasandil järgimiseks, kus on määratud, et see suhtarv väheneb püsirohumaa all oleva maa kahjuks. (6) Tõhusa kontrolli võimaldamiseks ning ühe liikmesriigi piires eri makseasutustele korduvate toetusetaotluste esitamise ärahoidmiseks peaksid liikmesriigid ühtse haldus- ja kontrollisüsteemiga hõlmatud toetusetaotlusi esitavate põllumajandustootjate jaoks kehtestama ühtse registreerimissüsteemi. (7) Liikmesriikides kasutatav põldude identifitseerimise süsteem eeldab üksikasjalikke eeskirju kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 17. Selle sätte kohaselt tuleb kasutada elektroonilisi geoinfosüsteemi tehnoloogiaid (GIS). Tuleb välja selgitada, millisel tasandil peaks süsteem töötama, samuti teabe üksikasjalikkuse tasand, mis peaks GISis kättesaadav olema. (8) Ühtse otsemaksete kava nõuetekohase rakendamise tagamiseks vastavalt määruse nr (EÜ) 73/2009 III jaotisele tuleks liikmesriikidel luua identifitseerimise ja registreerimise süsteem, mille alusel toetusõigused peavad olema jälgitavad ning mis võimaldab muu hulgas üle kontrollida ühtse otsemaksete kava jaoks deklareeritud pindalasid igale põllumajandustootjale eraldatud toetusõiguste suhtes ja eri toetusõigusi omavahel. (9) Erinevatele nõuetele vastavuse järelevalveks tuleb sisse seada kontrollisüsteem ja asjakohased vähendamised. Selleks on liikmesriikide eri asutustel vaja vahetada teavet toetusetaotluste, kontrolliproovide, kohapealse kontrolli tulemuste jms kohta. Tuleks sätestada sellise süsteemi põhielemendid. (10) Lihtsuse huvides tuleks liikmesriikidel lubada otsustada, et ühtne taotlus hõlmab kõiki määruse (EÜ) nr 73/2009 III ja IV jaotise alusel esitatavaid toetusetaotlusi. (11) Liikmesriigid peaksid võtma vajalikud meetmed ühtse süsteemi nõuetekohaseks toimimiseks juhul, kui sama põllumajandustootja toetuste haldamise eest vastutab mitu makseasutust. (12) Kontrolli tõhususe eesmärgil tuleks mis tahes maakasutusviis ja vastavad toetuskavad deklareerida samaaegselt. Tuleks seega sätestada kõiki pindalatoetusega mis tahes viisil seotud toetusetaotlusi hõlmava ühtse toetusetaotluse esitamine. Ühtse taotluse peaksid esitama ka põllumajandustootjad, kes ei taotle ühtki neist toetustest, mida ühtne taotlus hõlmab, aga nende käsutuses on põllumajandusmaad. Asjakohane on siiski lubada liikmesriikidel põllumajandustootjad sellest kohustusest vabastada, kui asutustel on asjaomane teave juba olemas. (13) Liikmesriigid peaksid määrama ühtse taotluse esitamise tähtpäeva hiljemalt 15. maiks, et oleks võimalik taotlusi õigeaegselt menetleda ja kontrollida. Arvestades Eesti, Läti, Leedu, Soome ja Rootsi erilisi ilmastikutingimusi, tuleks neil liikmesriikidel lubada määrata hilisem kuupäev hiljemalt 15. juuniks. Lisaks tuleks erandlikke üksikjuhtumeid käsitleda samadel õiguslikel alustel, kui seda peaksid tulevikus tingima asjaomase aasta ilmastikutingimused. (14) Ühtses taotluses peaks põllumajandustootja deklareerima mitte ainult põllumajandusotstarbel kasutatava pindala, vaid ka oma toetusõigused, ning mis tahes vajalikku teavet toetuskõlblikkuse määramiseks tuleks küsida koos ühtse taotlusega. Asjakohane on siiski lubada liikmesriikidel teha teatavatest kohustustest erandeid, kui asjaomase aasta toetusõigused ei ole veel lõplikult kehtestatud. (15) Taotlusmenetluste lihtsustamist silmas pidades ja kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 19 lõikega 2 tuleks selles kontekstis sätestada, et liikmesriigid, kuivõrd see on võimalik, annavad põllumajandustootjale eeltäidetud vormi. (16) Kanepi, pähklite, tärklisekartuli, seemne, puuvilla, puu- ja köögivilja tootmisega ning ühtse taotlusega hõlmatud eritoetustega seotud eriteave tuleks esitada koos ühtse taotlusega või, kui see on tingitud teabe laadist, hilisemal kuupäeval. Lisaks sellele tuleks sätestada, et ühtse taotluse vormil deklareeritaks ka maa-alad, mille osas toetust ei taotleta. Kasutusotstarbest sõltuvalt võib olla oluline omada üksikasjalikku teavet, mistõttu tulebki teatavad otstarbed eraldi deklareerida, samas kui teatavaid muid kasutusviise võib deklareerida ühe rubriigi all. Juhul kui liikmesriigid sellist teavet juba saavad, tuleks siiski lubada sellest eeskirjast kõrvale kalduda. (17) Tõhusaks järelevalveks peaks iga liikmesriik lisaks sellele kindlaks määrama toetuskõlblike põldude miinimumsuuruse. (18) Selleks et maa-ala kasutada kavatsevatele põllumajandustootjatele lubada võimalikult suurt paindlikkust, tuleks lubada neil oma ühtseid taotlusi muuta kuni harilike külvikuupäevadeni, tingimusel et on täidetud kõik eri toetuskavade erinõuded ja pädev asutus pole põllumajandustootjat veel teavitanud ühtses taotluses leiduvatest vigadest ega ka kohapealsest kontrollist, mille käigus avastataks vigu seoses muudetud osaga. Muudatuse järel tuleks võimaldada korrigeerida vastavaid tõendavaid dokumente või esitatavaid lepinguid. (19) Tõhusa haldamise seisukohalt on otsustava tähtsusega, et taotlused toetusõiguste väärtuse suurendamiseks või jaotamiseks ühtse otsemaksete kava alusel esitataks täpselt. Seega peaksid liikmesriigid kehtestama taotluste esitamise tähtpäeva, mis ei oleks hilisem kui 15. mai. Menetluste lihtsustamiseks tuleks liikmesriikidel lubada otsustada, et asjaomased taotlused võib esitada ühtse taotlusega samal ajal. Seetõttu tuleks Eestil, Lätil, Leedul, Soomel ja Rootsil lubada kehtestada hilisem kuupäev, mis ei oleks hilisem kui 15. juuni. (20) Juhul kui liikmesriik otsustab kohaldada mitmesuguseid loomakasvatuse toetuskavu, tuleks ette näha ühissätted loomakasvatuse toetusetaotlustes nõutavate üksikasjade kohta. (21) Kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 117 võib veisetoetuskavade alusel lisatasusid maksta üksnes loomade eest, kes on nõuetekohaselt identifitseeritud ja registreeritud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuli 2000. aasta määrusele (EÜ) nr 1760/2000 veiste identifitseerimise ja registreerimise süsteemi loomise, veiseliha ja veiselihatoodete märgistamise ning nõukogu määruse (EÜ) nr 820/97 kehtetuks tunnistamise kohta ( 6 ). Asjakohane teave tuleks toetuskavade alusel taotlusi esitavatele põllumajandustootjatele seetõttu õigeaegselt kättesaadavaks teha. (22) Suhkrupeedi- ja suhkrurootootjate toetus, eraldi makstav suhkrutoetus ning eraldi makstav puu- ja köögiviljatoetus ei ole oma laadi tõttu seotud põllumajandusmaaga, mistõttu ühtset taotlust reguleerivaid sätteid ei kohaldata nende toetuskavade suhtes. Seepärast tuleks ette näha meetmed nõuetekohase taotlemise korra jaoks. (23) Kehtestada tuleks täiendavad nõuded määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 kohaste muude eritoetuste kui pindala- või loomatoetuste kohaldamise kohta. Eritoetusmeetmete võimaliku mitmekesisuse tõttu on eriti oluline, et kogu toetuskõlblikkuse määramiseks vajaliku teabe esitaks põllumajandustootja. Praktilistel põhjustel võib liikmesriikidel lubada tõendavate dokumentide nõudmist hilisemal kuupäeval kui see, mis nähakse ette taotluse esitamiseks. (24) Kui kohaldatakse määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 lõike 1 punkti e, ei ole toetuse saajad mitte põllumajandustootjad, vaid ühisfondid, kes on hüvitanud põllumajandustootjatele majandusliku kahju. Ühisfondide toetusetaotluste kohta tuleks kehtestada erinõuded, mis kajastavad nende toetuskõlblikkuse tõendamiseks vajalikku teavet. (25) Tuleks luua üldraamistik lihtsustatud menetluste juurutamiseks põllumajandustootja ja liikmesriikide asutuste teabevahetuse kontekstis. See raamistik peaks eelkõige ette nägema elektrooniliste vahendite kasutamise võimaluse. Siiski tuleb tagada eelkõige, et selliselt edastatavad andmed on täiesti usaldusväärsed ning et selliseid menetlusi kohaldatakse põllumajandustootjate vahel ebavõrdsust tekitamata. Lisaks sellele peaks nii põllumajandustootjate kui ka riigiasutuste asjaajamise lihtsustamise huvides olema ametisutustel võimalik paluda toetuskõlblikkust tõendavaid dokumente otse teabeallikalt, mitte põllumajandustootjalt. (26) Kui toetusetaotlustes on ilmseid vigu, peaks neid saama igal ajal parandada. (27) Kehtestada tuleks eeskirjad olukordade kohta, kus mitmesuguste taotluste, dokumentide või muudatuste esitamise viimane kuupäev on riigipüha, laupäev või pühapäev. (28) Toetusetaotluste, pindalatoetuste taotluste muudatuste ja mis tahes tõendavate dokumentide, lepingute või deklaratsioonide esitamise ajalistest piirangutest kinnipidamine on möödapääsmatu selleks, et võimaldada siseriiklikel asutustel planeerida ja seejärel teha toetusetaotluste õigsuse tõhusat kontrolli. Seetõttu tuleks sätestada ajalised piirangud hilinenud taotluste vastuvõtmiseks. Lisaks tuleks kohaldada vähendamist, et ergutada põllumajandustootjaid tähtaegadest kinni pidama. (29) Selleks et liikmesriigid saaksid toetusõigused õigeaegselt kehtestada, on oluline, et põllumajandustootjad esitaksid toetusõiguste taotlused täpselt. Kõnealuste taotluste hilisem esitamine peaks seetõttu olema lubatud üksnes sama lisatähtaja jooksul, mis antakse mis tahes hilinenud toetusetaotluste esitamiseks. Samuti tuleks kohaldada hoiatavat vähendamismäära, kui hilinemise põhjuseks ei ole vääramatu jõud või erandlikud asjaolud. (30) Põllumajandustootjatel tuleks lubada oma toetusetaotlusi täielikult või osaliselt tagasi võtta igal ajal, tingimusel et pädev asutus ei ole põllumajandustootjat veel teavitanud toetusetaotluses leiduvatest vigadest ega kohapealsest kontrollist. (31) Ühtse süsteemi raames hallatavate toetuskavade sätete täitmist tuleks tõhusalt jälgida. Sel eesmärgil ning järelevalvetasandi ühtlustamiseks kõikides liikmesriikides tuleb üksikasjalikult sätestada haldus- ja kohapealse kontrolli kriteeriumid ja tehnilised menetlused nii toetuskavadele kehtestatud toetuskõlblikkuse kriteeriume kui ka nõuetele vastavuse kohustust silmas pidades. Järelevalve seisukohalt on oluline kohapealse kontrolli tegemine. Kui põllumajandustootja takistab kõnealuse kontrolli tegemist, tuleks tema taotlused sel põhjusel tagasi lükata. (32) Toetuskõlblikkuse või nõuetele vastavuse kohapealsest kontrollist etteteatamine peaks olema lubatud üksnes juhul, kui see kõnealust kontrolli ei kahjusta, ning igal juhul tuleb seada asjakohane tähtaeg. Kui nõuetele vastavuse seisukohast oluliste õigusaktide või standardite suhtes kohaldatavate sektoripõhiste eeskirjadega nähakse ette, et kohapealsest kontrollist ette ei teatata, tuleb järgida kõnealuseid eeskirju. (33) Tuleks ette näha, et liikmesriigid peaksid püüdma võimaluse korral eri kontrolle kombineerida. (34) Selleks et halduskontrolli käigus oleks võimalik tõhusalt avastada eeskirjade eiramisi, tuleks eelkõige ette näha ristkontrolli sisu reguleerivad sätted. Eeskirjade eiramiste suhtes tuleb kohaldada asjakohast menetlust. (35) Sage eksimus ristkontrolli puhul on kogu põllumajandusmaa pindala vähene üledeklareerimine võrdlusmaatükis. Lihtsustamise eesmärgil, kui võrdlusmaatükk on kahe või enama sama toetuskava alusel toetust taotleva põllumajandustootja toetusetaotluse aluseks ja kui kogu deklareeritud pindala ületab põllumajandusmaa pindala, kusjuures erinevus jääb põldude mõõtmisel lubatud hälbe piiresse, on liikmesriikidel lubatud sätestada asjaomase pindala proportsionaalne vähendamine. Asjaomastel põllumajandustootjatel peaks siiski olema õigus selliseid otsuseid edasi kaevata. (36) Juhul kui liikmesriik kasutab määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 68 ettenähtud võimalust ja toetusi makstakse seoses pindala või loomadega, siis on asjakohane kohaldada sama kontrollimäära nagu muude pindala- ja loomatoetuste puhul. Muude eritoetusmeetmete puhul loetakse toetusesaajad eraldi kogumiks ning nende suhtes kohaldatakse kontrolli miinimummäära. (37) Tuleks määrata eri toetuskavade alusel kohapeal kontrollitavate põllumajandustootjate miinimumarv. Juhul kui liikmesriigid otsustavad taotleda toetusi mitmesuguste loomakasvatuse toetuskavade alusel, tuleks nende kavade alusel toetusi taotlevatele põllumajandustootjatele ette näha põllumajandusettevõtetel põhinev integreeritud lähenemine. (38) Eeskirjade olulise eiramise ja nõuete rikkumiste avastamiseks tuleks tihendada kohapealseid kontrolle käesoleval ja järgmisel aastal, et saavutada vastuvõetav kindlusaste asjaomaste toetusetaotluste õigsuse suhtes. Nõuetele vastavuse osas peaks valimi laiendamine olema seotud asjaomaste õigusaktide ja standarditega. (39) Toetusetaotlusi esitavate põllumajandustootjate kohapealne kontroll ei pea tingimata hõlmama iga üksikut looma või põldu. Kontrollida võib teatavatel juhtudel valimipõhiselt. Sellistel juhtudel võib aga valimit vajalikul määral laiendada, et tagada usaldusväärne ja representatiivne kindlusaste. Mõnel juhul võib vajalikuks osutuda valimi laiendamine täiskontrolliks. Liikmesriigid peaksid määrama kontrollitavate valimite moodustamise kriteeriumid. (40) Kohapealse kontrolli miinimummäära valim tuleks koostada osaliselt riskianalüüsi põhjal ja osaliselt juhumeetodil. Riskitegurid peaks kindlaks määrama pädev asutus, kuna tal on kergem asjakohaseid tegureid valida. Selleks et tagada asjakohane ja tõhus riskianalüüs, tuleks riskianalüüsi tõhusust hinnata ning ajakohastada iga aasta, võttes arvesse iga riskiteguri olulisust, võrreldes juhumeetodil ja riskipõhiselt moodustatud valimite tulemusi ning liikmesriigi konkreetset olukorda. (41) Kohapealse kontrolli tõhususe jaoks on oluline, et kontrollivaid töötajaid teavitatakse kohapealse kontrolli valikupõhjustest. Liikmesriigid peaksid pidama sellise teabe kohta arvestust. (42) Teatavatel juhtudel on asjakohane teha kohapealset kontrolli enne, kui kõik taotlused on laekunud, ning liikmesriikidel tuleks seetõttu lubada kontrollitavast valimist enne taotluste esitamise tähtaja lõppu osa välja valida. (43) Selleks et võimaldada riigiasutustel ja ühenduse pädevatel asutustel kohapealset kontrolli jälgida, tuleks koostada protokoll kontrolli üksikasjade kohta. Põllumajandustootjale või tema esindajale tuleks anda võimalus protokollile alla kirjutada. Kaugseire teel tehtava kohapealse kontrolli puhul peaks liikmesriikidel olema lubatud sellist õigust ette näha üksnes juhul, kui kontrolli käigus avastatakse eeskirjade eiramisi. Olenemata tehtud kohapealse kontrolli liigist, peaks põllumajandustootja eeskirjade eiramise avastamise korral saama protokolli koopia. (44) Pindalatoetuse kavadega seotud kohapealne kontroll peaks nõuetekohase järelevalve tagamiseks hõlmama kõiki deklareeritud põlde. Lihtsustamise huvides peaks siiski olema lubatud põldude kindlaksmääramisel kasutatavat valimit piirata kuni 50 %ni põldudest. Valim peab siiski olema usaldusväärne ja representatiivne ning seda tuleks kõrvalekallete ilmnemisel suurendada. Valimi tulemusi tuleks ekstrapoleerida ülejäänud kogumile. On asjakohane sätestada, et liikmesriigid võivad kohapealset kontrolli tehes kasutada teatavaid tehnilisi vahendeid. (45) Tuleks sätestada üksikasjalikud eeskirjad pindalade kindlaksmääramise ja kasutatavate mõõtmismeetodite kohta, et tagada mõõtmise kvaliteet, mis vastaks ühenduse tasandil koostatud tehnilistele standarditele. (46) Pindalatoetusteks kõlblike põldude pindala kindlaksmääramisel on kogemused näidanud vajadust määratleda põldude teatavate tunnusjoonte, eelkõige hekkide, kraavide ja piirete aktsepteeritav laius. Eri keskkonnavajadusi arvestades on asjakohane ette näha mõningat paindlikkust piirkondliku saagikuse kinnitamisel arvestatavate määrade kohta. (47) Tuleks ette näha, mis tingimustel tuleks põld, kus kasvab puid, lugeda toetuskõlblikuks pindalatoetuse kavade kohaldamisel. Samuti on asjakohane ette näha sätted ühiselt kasutatavate maa-alade puhul järgitava halduskorra kohta. (48) Tuleks sätestada kaugseire kohapealseks kontrolliks kasutamise tingimused ning füüsilise kontrolli tegemine neil juhtudel, kui fototõlgendus ei võimalda selgeid tulemusi. Ilmastikutingimuste tõttu võib tekkida olukordi, kus kohapealse kontrolli määra suurendamise tõttu vajalikku lisakontrolli ei saa teha kaugseire teel. Sel juhul tuleks kontrolli teha tavapäraste vahendite abil. (49) Ühtse otsemaksete kava alusel eritoetusõigusi omavad põllumajandustootjad võivad saada toetust, kui nad täidavad teatava tegevusnõude. Selle nõude täitmise tõhusaks tõendamiseks peaksid liikmesriigid ette nägema korra, kuidas teha eritoetusõigusi omavate põllumajandustootjate kohapealset kontrolli. (50) Võttes arvesse seemne, puuvilla ja suhkru toetuskava iseärasusi vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 IV jaotise 1. peatüki 5., 6. ja 7. jaole, tuleks kehtestada kontrolli käsitlevad erisätted. (51) Määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 39 lõikes 1 sätestatakse, et toetuskõlblik on selliste kanepisortide kasvatamine, mille tetrahüdrokannabinooli sisaldus ei ületa 0,2 %. Selle eeskirja rakendamiseks tuleks kehtestada süsteem, mida liikmesriigid kasutaksid kasvatatava kanepi tetrahüdrokannabinooli sisalduse kontrollimiseks. (52) Lisaks on vaja sätestada ajavahemik, mille jooksul kiu tootmiseks kasvatatavat kanepit ei tohi pärast õitsemist koristada, et võimaldada selle põllukultuuri suhtes ettenähtud kontrollikohustuste tõhusat täitmist. (53) Juhul kui liikmesriik otsustab kohaldada mitmesuguseid loomakasvatuse toetuskavu, mille alusel toetusi taotletakse, tuleks sätestada kohapealse kontrolli ajastamine ja miinimumsisu. Toetusetaotlustes deklareeritud või veiste elektroonilisse andmebaasi sisestatud andmete õigsuse tõhusaks kontrollimiseks tuleb enamik sellistest kontrollidest eelkõige teha seni, kuni loomi tuleb loomapidamiskohustuse alusel veel põllumajandusettevõttes pidada. (54) Juhul kui liikmesriik otsustab kohaldada mitmesuguseid veisetoetuskavu, mille puhul veiste nõuetekohane identifitseerimine ja registreerimine vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 117 on üks toetuskõlblikkuse kriteeriume, tuleks tagada, et ühenduse toetus määratakse üksnes nõuetekohaselt identifitseeritud ja registreeritud veistele. Sellist kontrolli tuleks samuti teha toetusetaotlusega veel hõlmamata veiste suhtes, kelle puhul toetusetaotlus võidakse esitada, sest mitmete veisetoetuskavade ülesehituse tõttu esitatakse selliste loomade puhul toetusetaotlus alles pärast seda, kui nad on põllumajandusettevõttest ära viidud. (55) Lammaste ja kitsede puhul peaks kohapealne kontroll hõlmama eelkõige loomapidamiskohustuse täitmist ja registrikannete õigsust. (56) Juhul kui liikmesriik otsustab kohaldada tapatoetust, tuleks eraldi sätestada kohapealne kontroll tapamajades eesmärgiga kindlaks teha, et toetusetaotlusega hõlmatud loomad on toetuskõlblikud ning et elektroonilises andmebaasis sisalduvad andmed on õiged. Liikmesriikidel tuleks lubada selliseks kontrolliks tapamaju valida kahel erineval alusel. (57) Lisaks ühenduse üldistele eksporti käsitlevatele kontrollisätetele on veiste ekspordijärgse tapatoetuse puhul vaja erisätteid kontrolli eesmärkide erinevuse tõttu. (58) Kontrolli erisätted on kehtestatud komisjoni 23. juuni 2003. aasta määruses (EÜ) nr 1082/2003, millega sätestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1760/2000 üksikasjalikud rakenduseeskirjad veiste identifitseerimise ja registreerimise süsteemi raames läbiviidava kontrolli miinimumtaseme kohta ( 7 ). Sellise kontrolli tegemisel kõnealuse määruse alusel tuleks tulemusi ühtse süsteemi tarbeks kajastada protokollis. (59) Lisaks on vaja ette näha sätted protokolli kohta tapamajades toimuva kohapealse kontrolli või ekspordijärgse tapatoetuse maksmise puhuks. Ühtsuse huvides tuleks ette näha, et juhul, kui rikutakse määruse (EÜ) nr 1760/2000 I jaotise või nõukogu 17. detsembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 21/2004 (millega kehtestatakse lammaste ja kitsede identifitseerimise ja registreerimise süsteem ja muudetakse määrust (EÜ) nr 1782/2003 ning direktiive 92/102/EMÜ ja 64/432/EMÜ) ( 8 ) nõudeid, tuleks protokolli koopiad saata asutustele, kes vastutavad nimetatud määruste kohaldamise eest. (60) Juhul kui liikmesriik kasutab võimalust maksta määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 68 ettenähtud eritoetust, tuleks võimaluse korral kohaldada käesoleva määruse kontrollisätteid. Kui nimetatud sätete kohaldamine ei ole võimalik, tuleks liikmesriikidel ette näha samaväärne kontrollitase. Kehtestada tuleks erinõuded investeeringute ja ühisfondide maksetaotluste kontrollimiseks. (61) Määruses (EÜ) nr 73/2009 kehtestatakse nõuetele vastavuse kohustus põllumajandustootjatele, kes saavad toetusi kõikide nimetatud määruse I lisas loetletud otsetoetuskavade alusel, ning nähakse ette vähendamiste ja väljaarvamiste süsteem selliste kohustuste täitmatajätmise puhuks. Nimetatud süsteemi kohaldatakse ka määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklite 85p, 103q ja 103r alusel makstavate toetuste suhtes. Tuleks kindlaks määrata selle süsteemi üksikasjad. (62) Tuleks kindlaks määrata üksikasjad seoses sellega, millised liikmesriikide asutused teevad nõuetele vastavuse kohustuse kontrolli. (63) Teatavatel juhtudel võib liikmesriikidel olla kasulik teha nõuetele vastavuse kohustuse halduskontrolli. Neid kontrollivahendeid ei peaks siiski liikmesriikidele kohustuslikuks muutma. (64) Tuleb määrata nõuetele vastavuse kohustuse kontrolli miinimummäär. Selleks määraks tuleks kinnitada 1 % iga kontrolliameti pädevusvaldkonda jäävatest nõuetele vastavuse kohustusega põllumajandustootjatest, kes valitakse asjakohase riskianalüüsi alusel. (65) Liikmesriikidel peaks olema võimalus kasutada kontrolli miinimummäära nii pädeva kontrolliasutuse tasandil kui ka makseasutuse tasandil, samuti õigusakti või standardi ja õigusaktide või standardite kogumi tasandil. (66) Kui õigusaktide ja standardite suhtes kohaldatavate konkreetsete õigusaktidega kinnitatakse kontrolli miinimummäärad, tuleks liikmesriikidel neist kinni pidada. Liikmesriikidel tuleks siiski lubada kohaldada ühtset kontrollimäära nõuetele vastavuse kohapealse kontrolli puhul. Juhul kui liikmesriigid kasutavad seda võimalust, tuleks teada anda kõikidest sektori õigusaktidega ettenähtud kohapealse kontrolli käigus avastatud nõuete rikkumistest ning neid jälgida nõuetele vastavuse süsteemi alusel. (67) Määrusega (EÜ) nr 73/2009 on kehtestatud eeskirjad, mis eeldavad teatavatel juhtudel pädeva asutuse kontrolli selle kohta, et põllumajandustootja on võtnud parandusmeetmeid. Selleks et vältida kontrollisüsteemi nõrgenemist, eelkõige seoses nõuetele vastavuse kohapealse kontrolli jaoks valimi moodustamisega, tuleks täpsustada, et selliseid järelkontrolli juhtumeid ei tohiks minimaalse kontrollitava valimi kehtestamisel arvesse võtta. (68) Nõuetele vastavuse kontrolli valimi aluseks tuleks võtta kas toetuskõlblikkuse kriteeriumide kohapealseks kontrolliks valitud põllumajandustootjate valimid või otsetoetuste taotlusi esitanud põllumajandustootjate üldkogum. Viimasel juhul tuleks lubada teatavaid alternatiive. (69) Nõuetele vastavuse kohapealseks kontrolliks valimi moodustamist saab parandada, kui lubada riskianalüüsi tegemisel arvesse võtta põllumajandustootjate osalemist määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 12 sätestatud põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemis ning samuti asjakohastes sertifitseerimissüsteemides. Kõnealust osalemist arvesse võttes oleks siiski vaja tõendada, et neis kavades osalevate põllumajandustootjatega seondub madalam riskitase kui nendega, kes neis kavades ei osale. (70) Nõuetele vastavuse kohapealseks kontrolliks on üldiselt vaja käia samas põllumajandusettevõttes mitu korda. Selleks et vähendada nii põllumajandustootjatele kui ka asutustele kontrolli tõttu langevat töökoormust, võib kontrollimine piirduda ühe kontrollkäiguga. Tuleks täpsustada kõnealuse kontrollkäigu ajastamine. Liikmesriigid peaksid siiski tagama, et nõuete ja standardite täitmise representatiivne ja tõhus kontroll tehakse samal kalendriaastal. (71) Nõuetele vastavuse kohapealse kontrolli lihtsustamiseks ning olemasoleva kontrollisuutlikkuse tulemuslikumaks kasutamiseks tuleks sätestada, et kui kontrolli tõhusus on vähemalt samaväärne kohapealse kontrolli abil saavutatuga, võib kontrolli põllumajandusettevõtte tasandil asendada halduskontrolliga või kontrolliga ettevõtjate tasandil. (72) Liikmesriikidel tuleks võimaldada nõuetele vastavuse kohapealse kontrolli tegemisel ka teatavatele nõuetele ja standarditele kehtestatud objektiivsete näitajate kasutamist. Kõnealused näitajad peaksid siiski olema otseselt seotud nende nõuete või standarditega, mida nad esindavad, ja hõlmama kõiki kontrollitavaid elemente. (73) Tuleb kehtestada nõuetele vastavuse kontrolli üksikasjalike ja konkreetsete protokollide koostamise eeskirjad. Valdkonnale spetsialiseerunud kontrollijad peaksid osutama kõikidele rikkumistele, samuti rikkumiste tõsidusele, et võimaldada makseasutusel kinnitada vastavad vähendamised või vajaduse korral tootja otsetoetuste saajate hulgast välja arvata. (74) Põllumajandustootjaid tuleks teavitada kohapealse kontrolli käigus tuvastatud kõigist võimalikest rikkumistest. On asjakohane sätestada teatav tähtaeg, mille jooksul põllumajandustootjatele tuleks see teave edastada. Kõnealuse tähtaja ületamine ei anna siiski asjaomastele põllumajandustootjatele õigust vältida tagajärgi, mille tuvastatud rikkumine oleks kaasa toonud. (75) Tuleks kehtestada vähendamised ja väljaarvamised, võttes arvesse proportsionaalsuse põhimõtet ning vääramatu jõu esinemisega seotud eriprobleeme ning erandlikke ja põllumajandustootjast sõltumatuid asjaolusid. Nõuetele vastavuse kohustustega seotud vähendamisi ja väljaarvamisi võib kohaldada üksnes siis, kui põllumajandustootja tegutses hoolimatult või tahtlikult. Vähendamised ja väljaarvamised tuleks liigitada vastavalt eeskirjade eiramise tõsidusele ning näha vajaduse korral teatavaks ajaks ette täielik väljaarvamine ühest või mitmest toetuskavast. Toetuskõlblikkuse kriteeriumide osas tuleks nende puhul arvestada mitmesuguste toetuskavade iseärasusi. (76) Selleks et võimaldada liikmesriikidel tõhusalt kontrollida eelkõige nõuetele vastavuse kohustust, deklareerivad põllumajandustootjad määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 19 lõike 1 punkti a kohaselt kõik nende käsutuses olevad maad olenemata sellest, kas nad taotlevad nende jaoks toetust. Vaja on ette näha mehhanism, mis tagab, et põllumajandustootjad seda kohustust täidaksid. (77) Pindalade kindlaksmääramiseks ja vähendamiste arvutamiseks on vaja määratleda sama põllukultuuri all olevad maa-alad. Juhul kui pindala suhtes on toetust taotletud rohkem kui ühe toetuskava alusel, tuleks seda pindala arvesse võtta mitu korda. (78) Toetuse maksmine ühtse otsemaksete kava alusel eeldab, et toetusõigustele vastab samaväärne kogus toetuskõlblikke hektareid. Selle kava puhul on seega asjakohane ette näha, et juhul, kui deklareeritud toetusõigused ja deklareeritud pindala erinevad, võetakse toetuse arvutamise aluseks väiksem suurus. Selleks et vältida olukorda, kus arvutus põhineb olematutel toetusõigustel, tuleks ette näha, et arvutuses kasutatav toetusõiguste arv ei tohi ületada põllumajandustootja toetusõiguste arvu. (79) Pindalatoetuste taotluste osas mõjutavad eeskirjade eiramised tavaliselt maa-alade osi. Seetõttu saab ühe põllu üledeklareerimisi tasaarvestada teiste sama põllukultuuri põldude aladeklareerimistega. Teatava hälbe ulatuses tuleks ette näha lihtsalt toetusetaotluste kohandamine tegelikult kindlaksmääratud pindalale vastavaks ja vähendamisi kohaldada üksnes alates selle hälbe ületamisest. (80) Lisaks on pindalatoetuste taotluste puhul taotluses deklareeritud kogupindala ja kindlaksmääratud toetuskõlbliku kogupindala erinevus tihti ebaoluline. Selleks et vältida taotlustesse tehtavate väikeste muudatuste suurt hulka, tuleks sätestada, et toetusetaotlusi ei kohandata vastavalt kindlaksmääratud pindalale, juhul kui ei ületata teatavat erinevuste taset. (81) Tärklisekartuli, seemne ja puuvilla toetuskavade alusel esitatavate toetusetaotluste iseärasuste arvesse võtmiseks on vaja erisätteid. (82) Juhul kui üledeklareerimine on tahtlik, tuleks kohaldada spetsiaalseid vähendamiseeskirju. (83) Kehtestada tuleks rakenduseeskirjad loomakasvatustoetuse arvutamiseks. (84) Põllumajandustootjatel tuleks lubada veiseid ja lambaid/kitsi asendada teatavatel tingimustel ja asjaomase sektori eeskirjadega lubatud piires. (85) Loomakasvatuse toetusetaotluste puhul on eeskirjade eiramiste tulemuseks asjaomase looma toetuskõlbmatuks määramine. Vähendamisi tuleks ette näha alates esimesest eeskirjade eiramistega seotud looma avastamisest, kuid vähendamise määrast sõltumata peaks karistus olema leebem, kui eeskirjade eiramisi leitakse üksnes kuni kolme looma puhul. Kõikidel muudel juhtudel peaks karistuse raskusaste sõltuma loomade protsendist, mille puhul eeskirjade eiramisi on leitud. (86) Lammaste ja kitsede puhul tuleks selle sektori iseärasuste arvestamiseks ette näha hulk erisätteid. (87) Vähendamisi ja väljaarvamisi ei tohiks kohaldada, kui põllumajandustootja ei ole endast sõltumatutel asjaoludel suuteline sektori eeskirjade kohast loomapidamiskohustust täitma. (88) Juhul kui liikmesriik otsustab kohaldada tapatoetust, ja kuna tapamajad on teatavate veisetoetuskavade nõuetekohaseks toimimiseks väga olulised, tuleks ette näha sätted olukordadeks, kus tapamajad raske hooletuse tõttu või tahtlikult väljastavad valesertifikaate või -deklaratsioone. (89) Juhul kui makstakse määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 68 ettenähtud eritoetust pindala- või loomatoetusena, tuleks asjaomaseid vähendamist ja väljaarvamist reguleerivaid sätteid kohaldada võimaluse korral mutatis mutandis. Muudel juhtudel tuleks liikmesriikidel iga eritoetusmeetme kohta ette näha samaväärsed vähendamised ja väljaarvamised. (90) Nõuetele vastavuse kontrolli tulemusi käsitlev teave tuleks teha kättesaadavaks kõigile makseasutustele, kes vastutavad eri toetuste eest, mille suhtes kohaldatakse nõuetele vastavuse tingimusi, et oleks võimalik kohaldada asjaomaseid vähendamisi, kui rikkumised seda õigustavad. (91) Juhul kui liikmesriik kasutab võimalust mitte kohaldada vähendamist väiksemate rikkumiste puhul või mitte kohaldada kuni 100 euro suurust vähendamist, nagu on sätestatud määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 23 lõikes 2 või artikli 24 lõikes 2, tuleks kehtestada eeskirjad selliste juhtumite jaoks, kus põllumajandustootjad ei võta nendelt nõutavaid parandusmeetmeid. (92) Nõuetele vastavuse kohustuse puhul, välja arvatud vähendamis- või väljaarvamisastme reguleerimine proportsionaalsuse põhimõtet silmas pidades, tuleks sätestada, et teatavast hetkest alates tuleks ühe ja sama nõuetele vastavuse kohustuse korduvaid eiramisi pärast põllumajandustootja eelnevat hoiatamist käsitleda tahtliku nõuete rikkumisena. (93) Toetuskõlblikkuse kriteeriumidega seotud vähendamisi ja väljaarvamisi ei peaks üldjuhul kohaldama, kui põllumajandustootja esitas faktiliselt õigeid andmeid või kui ta muul viisil suudab tõestada, et viga ei tekkinud tema süül. (94) Põllumajandustootjate suhtes, kes mis tahes ajal teavitavad pädevaid riigiasutusi ebaõigetest toetusetaotlustest, ei peaks kohaldama vähendamisi ega väljaarvamisi ebaõigsuse põhjusest olenemata, tingimusel et põllumajandustootjat pole teavitatud pädeva asutuse kavatsusest teha kohapealset kontrolli ja see asutus pole veel teavitanud põllumajandustootjat taotluses esinevast eeskirjade eiramisest. (95) Sama tuleks kohaldada toetusetaotlustega hõlmatud veiste kohta elektroonilises andmebaasis leiduva ebaõige teabe suhtes, mille puhul eeskirjade eiramine tähendab nii nõuetele vastavuse kohustuse tõsist rikkumist kui ka toetuskõlblikkuse kriteeriumi rikkumist, kui sellised eeskirjade eiramised on olulised üksnes nõuetele vastavuse kohustusega seoses. (96) Määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 31 määratletakse juhtumid, mida liikmesriigid loevad vääramatuks jõuks ja erandlikeks asjaoludeks. Kui nende juhtumite tagajärjel ei ole põllumajandustootja võimeline oma kohustusi täitma, ei peaks ta kaotama õigust toetust saada. Sellegipoolest tuleb määrata ajavahemik, mille jooksul peab põllumajandustootja sellisest juhtumist teatama. (97) Väikeste summade haldamine on liikmesriikide pädevate asutuste jaoks koormav ülesanne. Seetõttu on asjakohane lubada liikmesriikidel mitte maksta toetussummasid, mis jäävad alla teatava miinimummäära. (98) Tuleb sätestada spetsiifilised ja üksikasjalikud nõuded ühe põllumajandustootja ühele või mitmele toetusetaotlusele mitmesuguste vähendamiste erapooletu kohaldamise kindlustamiseks. Käesoleva määrusega ettenähtud vähendamiste ja väljaarvamiste kohaldamine ei tohiks piirata muude ühenduse või liikmesriigi õigusnormidega kehtestatud lisasanktsioonide kohaldamist. (99) Kindlaks tuleb määrata iga toetuskava puhul mitmesuguste võimalike vähendamiste arvutamise järjekord. Selleks et tagada otsetoetuskavade jaoks kindlaksmääratud eelarve ülemmääradest kinnipidamine, tuleks eelkõige ette näha, et eelarve ülemäära ületamise korral kohaldatakse vähenduskoefitsienti. (100) Määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklitega 7, 10 ja 11 on ette nähtud vähendamised ning olenevalt asjaoludest kõikide kalendriaasta kohta põllumajandustootjale makstavate otsetoetuste summa ümbersuunamise ja finantsdistsipliiniga seotud kohandamised. Rakendussätted peaksid kehtestama nimetatud vähendamiste ja kohandamiste arvutamise aluse põllumajandustootjale makstava toetuse summa arvutamisel. (101) Hea usu põhimõtte ühetaolise kohaldamise tagamiseks ühenduse kõikides osades tuleks alusetult makstud summade tagasinõudmise puhul sätestada tingimused, mille alusel võib sellele põhimõttele tugineda, ilma et see piiraks nõukogu 21. juuni 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 1290/2005 (ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta) ( 9 ) kehtestatud raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise raames asjaomaste kulude käsitlemist. (102) Tuleks kehtestada eeskirjad olukordadeks, kus põllumajandustootja on saanud alusetult toetusõigusi või kui iga toetusõiguse väärtus on kinnitatud valel tasemel ning neid olukordi ei hõlma määruse (EÜ) nr 73/2009 artikkel 137. Teatavatel juhtudel, kui toetusõiguste mittenõuetekohane eraldamine ei mõjuta põllumajandustootja toetusõiguste koguväärtust, vaid ainult nende arvu, peaksid liikmesriigid siiski tegema toetusõiguste eraldamise või vajaduse korral nende liigi paranduse, ilma et väheneks toetusõiguste väärtus. Kõnealune säte peaks kehtima üksnes siis, kui põllumajandustootja ei oleks saanud viga hõlpsasti avastada. Lisaks on teatavatel juhtudel alusetult eraldatud toetusõiguste puhul tegu väga väikeste rahasummadega ja nende tagasinõudmine on seotud märkimisväärse halduskoormusega. Lihtsustamise eesmärgil ning halduskoormuse ja tagasimakstava summa vahelise tasakaalu hoidmise huvides tuleks kehtestada tagasinõudmise miinimumsumma. Lisaks sellele tuleb ette näha meetmed juhuks, kui sellised toetusõigused on üle antud, ja juhuks, kui toetusõiguste üleandmised ei toimunud vastavalt määruse (EÜ) nr 1782/2003 artikli 46 lõikele 2 või määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 43, artikli 62 lõigetele 1 ja 2 ning artikli 68 lõikele 5. (103) Tuleks kehtestada eeskirjad, millega sätestatakse tagajärjed sellise põllumajandusettevõtte tervikuna üleandmisele, millel on teatavaid kohustusi ühtse süsteemi otsetoetuskavadega seoses. (104) Üldjuhul peaksid liikmesriigid võtma kõik vajalikud täiendavad meetmed ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi nõuetekohase toimimise tagamiseks. Liikmesriigid peaksid üksteist vajadusel vastastikku abistama. (105) Komisjoni tuleks teavitada liikmesriikide meetmetest, mida nad võtavad ühtse süsteemi rakendamise endapoolseks muutmiseks. Selleks et võimaldada komisjonil ühtse süsteemi tõhusat järelevalvet, tuleks liikmesriikidel komisjonile saata teatavat iga-aastast kontrollistatistikat. Lisaks peaksid liikmesriigid teatama komisjonile kõikidest meetmetest, mida nad võtavad püsirohumaa all oleva maa säilitamiseks, ning kõikidest vähendamistest, mida nad kohaldavad vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 8 lõikele 1. (106) Määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 9 kehtestatakse eeskirjad toetuste ümbersuunamisest tulenevate summade kohta. Osa nimetatud summadest eraldatakse jaotusmeetodi alusel, mille kohta kehtestatakse eeskirjad kõnealuses artiklis sätestatud kriteeriumide põhjal. (107) Käesolevat määrust tuleks kohaldada alates 1. jaanuarist 2010. Seepärast tuleks määrus (EÜ) nr 796/2004 sellest kuupäevast kehtetuks tunnistada. Seda tuleks kohaldada siiski jätkuvalt enne 2010. aasta 1. jaanuari alanud turustusaasta või toetuseperioodi kohta esitatud toetusetaotluste suhtes. (108) Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas põllumajandusturgude ühise korralduse komitee ja otsetoetuste korralduskomitee arvamusega, ning arvestades järgmist: ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:







I OSA

ÜLDSÄTTED







I JAOTIS

REGULEERIMISALA JA MÕISTED

Artikkel 1

Reguleerimisala

Käesolevas määruses sätestatakse määruse (EÜ) nr 73/2009 II jaotise 4. peatükis kehtestatud nõuetele vastavuse, toetuste ümbersuunamise ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi (edaspidi „ühtne süsteem”) ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklite 85t ja 103z kohase nõuetele vastavuse rakendamise üksikasjalikud eeskirjad. Käesolev määrus ei piira individuaalseid toetuskavasid käsitlevates määrustes sätestatud erinõuete kohaldamist.

Artikkel 2

Mõisted

Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 2 sätestatud mõisteid.

Kasutatakse ka järgmisi mõisteid:

(1) „põld” – ühtne maatükk, mille on deklareerinud üks põllumajandustootja ja millel ei kasvatata rohkem kui üht põllukultuurirühma; kui käesoleva määruse kontekstis on nõutav eraldi deklaratsioon sama põllukultuurirühma all oleva maa-ala kasutusviisi kohta, siis kõnealune konkreetne kasutusviis piirab põllu mõistet veelgi; liikmesriigid võivad põllu mõiste piiritlemiseks ette näha lisakriteeriume;

(2) „püsirohumaa” – püsirohumaa määruse (EÜ) nr 1120/2009 ( 10 ) artikli 2 punkti c tähenduses;

(3) „veiste identifitseerimise ja registreerimise süsteem” – määrusega (EÜ) nr 1760/2000 kehtestatud veiste identifitseerimise ja registreerimise süsteem;

(4) „kõrvamärk” – määruse (EÜ) nr 1760/2000 artikli 3 punktis a ja artiklis 4 viidatud kõrvamärk loomade individuaalseks identifitseerimiseks;

(5) „veiste elektrooniline andmebaas” – määruse (EÜ) nr 1760/2000 artikli 3 punktis b ja artiklis 5 viidatud elektrooniline andmebaas;

(6) „loomapass” – määruse (EÜ) nr 1760/2000 artikli 3 punktis c ja artiklis 6 viidatud loomapass;

(7) „register” – register, mida loomapidajad peavad kooskõlas määruse (EÜ) nr 21/2004 artikliga 5 või vastavalt määruse (EÜ) nr 1760/2000 artikli 3 punktiga d ja artikliga 7;

(8) „veiste identifitseerimise ja registreerimise süsteemi elemendid” – määruse (EÜ) nr 1760/2000 artiklis 3 viidatud elemendid;

(9) „identifitseerimiskood” – määruse (EÜ) Nr 1760/2000 artikli 4 lõikes 1 viidatud identifitseerimiskood;

(10) „eeskirjade eiramine” – kõnealuse toetuse maksmiseks asjakohaste eeskirjade järgimata jätmine;

(11) „ühtne taotlus” – otsetoetuse taotlus ühtse otsemaksete kava ja teiste pindalatoetuse kavade raames;

▼M3

(12) „pindalatoetuse kavad” – ühtne otsemaksete kava, pindala eritoetus ja kõik määruse (EÜ) nr 73/2009 IV ja V jaotise alusel kehtestatud toetuskavad, välja arvatud IV jaotise 7., 10., ja 11. jaos kehtestatud toetuskavad, välja arvatud nimetatud määruse artikli 126 alusel eraldi makstav suhkrutoetus, nimetatud määruse artikli 127 alusel eraldi makstav puu- ja köögiviljatoetus ning nimetatud määruse artikli 129 alusel eraldi makstav marjasektori toetus;

▼B

(13) „loomakasvatuse toetusetaotlus” – taotlused toetusmakseteks lammaste ja kitsede toetuskavade ning veise- ja vasikaliha toetuskavade alusel, mis on sätestatud vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 IV jaotise 10. ja 11. jaos, ning loomade arvu või loomühikute põhjal makstav eritoetus;

(14) „eritoetus” – määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 68 viidatud toetus;

(15) „kasutusviis” – põllukultuuri liigi või pinnakatte või põllukultuuri puudumise kaudu määratletav maakasutus;

(16) „veisetoetuskavad” – määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 108 viidatud toetuskavad;

(17) „lamba/kitsetoetuskavad” – määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 99 viidatud toetuskavad;

(18) „toetusetaotlusega hõlmatud veised” – veised, kelle kohta on veisetoetuskava alusel või eritoetuse raames esitatud loomakasvatuse toetusetaotlus;

(19) „toetusetaotlusega hõlmamata veised” – veised, kelle kohta ei ole veel loomakasvatuse toetusetaotlust esitatud, kuid kes on veisetoetuskava alusel potentsiaalselt toetuskõlblikud;

(20) „potentsiaalselt toetuskõlblik loom” – loom, kes võiks täita toetuskõlblikkuse kriteeriumid asjaomasel taotlusaastal;

▼M3

(21) „loomapidamisaeg” – aeg, mille jooksul tuleb toetusetaotlusega hõlmatud looma põllumajandusettevõttes pidada vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1121/2009 ( 11 ) artikli 35 lõikele 3 ja artiklile 61;

▼B

(22) „loomapidaja” – füüsiline või juriidiline isik, kes vastutab loomade eest ajutiselt või alaliselt, sealhulgas nende vedamisel ja turustamisel;

(23) „kindlaksmääratud pindala” – pindala, mille puhul on täidetud kõik toetuse maksmise eeskirjades sätestatud tingimused; ühtse otsemaksete kava puhul võidakse deklareeritud pindala lugeda kindlaksmääratud pindalaks üksnes siis, kui sellega tegelikult kaasneb vastav arv toetusõigusi;

(24) „kindlaksmääratud loom” – loom, kelle puhul on täidetud kõik toetuse maksmise eeskirjades sätestatud tingimused;

(25) „toetusperiood” – toetusetaotlustega hõlmatud ajavahemik olenemata taotluse esitamise ajast;

(26) „geoinfosüsteem (edaspidi „GIS”)” – määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 17 viidatud infotehnoloogiline geograafiline infosüsteem;

(27) „võrdlusmaatükk” – määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 15 viidatud geograafiliselt piiritletud maa-ala, millel on liikmesriigi GISi identifitseerimissüsteemis registreeritud unikaalne identifitseerimiskood;

(28) „geograafiline materjal” – kaardid või muud dokumendid, mida kasutatakse GISi sisu edastamiseks toetuste taotlejate ja liikmesriikide vahel;

(29) „riiklik koordinaatide viitsüsteem” – Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2007/2/EÜ ( 12 ) viidatud süsteem, mis võimaldab põldude standardmõõtmisi ja unikaalset identifitseerimist kogu asjaomases liikmesriigis;

(30) „makseasutus” – määruse (EÜ) Nr 1290/2005 artikli 8 lõikes 1 viidatud asutused;

(31) „nõuetele vastavus” – kohustuslikud majandamisnõuded ning head põllumajandus- ja keskkonnatingimused kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklitega 5 ja 6;

(32) „nõuetele vastavuse valdkonnad” – kohustuslike majandamisnõuete eri valdkonnad määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 5 lõike 1 tähenduses ning head põllumajandus- ja keskkonnatingimused kooskõlas nimetatud määruse artikliga 6;

(33) „õigusakt” – määruse (EÜ) nr 73/2009 II lisas loetletud direktiiv või määrus;

(34) „standardid” – standardid, nagu liikmesriigid on määratlenud vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 6 ja III lisale, ning kohustused seoses püsirohumaaga, nagu on sätestatud nimetatud määruse artiklis 4;

(35) „nõue” – kui seda mõistet kasutatakse nõuetele vastavuse kontekstis, tähendab see iga üksikut kohustuslikku majandamisnõuet määruse (EÜ) nr 73/2009 II lisas ühe õigusakti raames viidatud mis tahes artikli alusel, mis sisuliselt erineb sama õigusakti muudest nõuetest;

(36) „rikkumine” – nõuete ja standardite rikkumine;

(37) „spetsialiseeritud kontrolliasutused” – artiklis 48 nimetatud siseriiklikud pädevad kontrolliasutused, kes kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 22 lõike 2 esimese lõiguga vastutavad kohustuslike majandamisnõuete ning heade põllumajandus- ja keskkonnatingimuste täitmise eest;

(38) „pärast toetuse maksmise aega” – nõuetele vastavuse kohustuse kohaldamisel kooskõlas määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklitega 85t ja 103z pärast esimese toetuse maksmise aastale järgneva kalendriaasta 1. jaanuari.







II JAOTIS

PÜSIROHUMAADE KAITSE

Artikkel 3

Püsirohumaa all oleva maa säilitamine liikmesriigi tasandil

1. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 6 lõike 2 kolmandas lõigus sätestatud erandite kohaldamist, tagavad liikmesriigid vastavalt nimetatud lõike esimesele lõigule püsirohumaa all oleva maa ja kogu põllumajandusmaa suhtarvu säilimise. Seda kohustust kohaldatakse liikmesriigi või piirkondlikul tasandil.

Kui aga säilitatakse püsirohumaa all oleva maa suurus absoluutväärtuses, mis on kehtestatud kooskõlas käesoleva artikli lõike 4 punktiga a, lõike 5 punktiga a, lõike 6 punktiga a ja lõike 7 punktiga a, siis loetakse määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 6 lõike 2 esimeses lõigus sätestatud kohustus täidetuks.

2. Määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 6 lõike 2 teise lõigu kohaldamiseks tagavad liikmesriigid, et lõikes 1 viidatud suhtarv ei väheneks püsirohumaa all oleva maa kahjuks üle 10 % kõnealuse määruse artikli 6 lõike 2 esimeses lõigus viidatud vastava võrdlusaasta suhtarvu (edaspidi „võrdlusarv”) suhtes.

3. Lõikes 1 viidatud suhtarv kehtestatakse igal aastal lähtudes pindaladest, mida põllumajandustootjad on asjaomaseks aastaks deklareerinud.

4. Liikmesriikide suhtes, kes ei ole uued liikmesriigid, kehtestatakse võrdlusarv järgmiselt:

a) püsirohumaa all olevaks maaks loetakse püsirohumaa all olev maa, mille põllumajandustootjad on deklareerinud 2003. aastal, pluss püsirohumaa all olev maa, mis on deklareeritud 2005. aastal kooskõlas määruse (EÜ) nr 796/2004 artikli 14 lõikega 1 ning mis pole 2003. aastal deklareeritud muuks kasutuseks kui rohumaa, välja arvatud juhul, kui põllumajandustootja saab tõestada, et selline maa polnud püsirohumaa all 2003. aastal. 2005. aastal püsirohumaadena deklareeritud maa-alad, mis 2003. aastal olid toetuskõlblikud põllukultuuride pindalatoetuse alusel kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 1251/1999 ( 13 ) artikli 1 lõikega 3, arvatakse maha. Maa, mis oli püsirohumaa 2003. aastal ning mis on metsastatud kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 6 lõike 2 kolmanda lõiguga, arvatakse maha.

b) kogu põllumajandusmaa on kogu põllumajandusmaa, mille põllumajandustootjad on deklareerinud 2005. aastal.

5. Uute liikmesriikide suhtes, kes ei ole 2004. aastal kohaldanud määruse (EÜ) nr 1782/2003 artiklis 143b viidatud ühtse pindalatoetuse kava, kehtestatakse võrdlusarv järgmiselt:

a) püsirohumaa all olevaks maaks loetakse püsirohumaa all olev maa, mille põllumajandustootjad on deklareerinud 2004. aastal, pluss püsirohumaa all olev maa, mis on deklareeritud 2005. aastal kooskõlas määruse (EÜ) nr 796/2004 artikli 14 lõikega 1 ning mis pole 2004. aastal deklareeritud muuks kasutuseks kui rohumaa, välja arvatud juhul, kui põllumajandustootja saab tõestada, et selline maa polnud püsirohumaa all 2004. aastal. 2005. aastal püsirohumaana deklareeritud maa-alad, mis 2004. aastal olid toetuskõlblikud põllukultuuride pindalatoetuse alusel kooskõlas määruse (EÜ) nr 1251/1999 artikli 1 lõikega 3, arvatakse maha. Maa, mis oli püsirohumaa 2004. aastal ning mis on metsastatud kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 6 lõike 2 kolmanda lõiguga, arvatakse maha.

b) kogu põllumajandusmaa on kogu põllumajandusmaa, mille põllumajandustootjad on deklareerinud 2005. aastal.

6. Uute liikmesriikide suhtes, kes on 2004. aastal kohaldanud määruse (EÜ) nr 1782/2003 artiklis 143b viidatud ühtse pindalatoetuse kava, kehtestatakse võrdlusarv järgmiselt:

a) püsirohumaa all olevaks maaks loetakse püsirohumaa all olev maa, mille põllumajandustootjad on deklareerinud 2005. aastal kooskõlas määruse (EÜ) nr 796/2004 artikli 14 lõikega 1. Maa, mis oli püsirohumaa 2005. aastal ning mis on metsastatud kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 6 lõike 2 kolmanda lõiguga, arvatakse maha.

b) kogu põllumajandusmaa on kogu põllumajandusmaa, mille põllumajandustootjad on deklareerinud 2005. aastal.

7. Bulgaaria ja Rumeenia puhul kehtestatakse võrdlusarv järgmiselt:

a) püsirohumaa all olevaks maaks loetakse püsirohumaa all olev maa, mille põllumajandustootjad on deklareerinud 2007. aastal kooskõlas määruse (EÜ) nr 796/2004 artikli 14 lõikega 1. Maa, mis oli püsirohumaa 2005. aastal ning mis on metsastatud kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 6 lõike 2 kolmanda lõiguga, arvatakse maha.

b) kogu põllumajandusmaa on kogu põllumajandusmaa, mille põllumajandustootjad on deklareerinud 2007. aastal.

8. Juhul kui objektiivsed elemendid näitavad, et suhtarvu muutumine ei kajasta püsirohumaa all oleva maa tegelikku muutumist, kohandavad liikmesriigid võrdlusarvu. Sel juhul tuleb komisjonile viivitamata teatada tehtud kohandusest ja selle kohanduse põhjendustest.

Artikkel 4

Püsirohumaa all oleva maa säilitamine individuaaltasandil

1. Kui tehakse kindlaks, et artikli 3 lõikes 1 viidatud suhtarv väheneb, sätestab asjaomane liikmesriik siseriiklikul või piirkondlikul tasandil määruse (EÜ) nr 73/2009 I lisas loetletud mis tahes otsetoetuskava alusel toetust taotlevatele põllumajandustootjatele kohustuse mitte muuta püsirohumaa all oleva maa otstarvet ilma eelneva kooskõlastuseta.

Kui esimeses lõigus viidatud kooskõlastuse suhtes kohaldatakse tingimust, et maa-ala võetakse tarvitusele püsirohumaana, loetakse selline maa otstarbe muutmise esimesest päevast alates püsirohumaaks erandina artikli 2 punktis 2 sätestatud määratlusest. Neid maa-alasid peab viiel järjestikusel aastal alates otstarbe muutmise päevast kasutama rohu ja muude rohttaimede kasvatamiseks.

2. Kui tehakse kindlaks, et artikli 3 lõikes 2 viidatud kohustust pole võimalik tagada, sätestab asjaomane liikmesriik lisaks lõike 1 alusel võetavatele meetmetele siseriiklikul või piirkondlikul tasandil määruse (EÜ) nr 73/2009 I lisas loetletud mis tahes otsetoetuskava alusel toetust taotlevatele põllumajandustootjatele kohustuse muuta maad tagasi püsirohumaaks nende põllumajandustootjate puhul, kelle käsutuses on maad, mille otstarvet muudeti püsirohumaa all olevast maast muu kasutusotstarbega maaks.

Nimetatud kohustus kehtib maa suhtes, mille otstarvet on selliselt muudetud kooskõlas artikli 11 lõikega 2 asjaomases liikmesriigis ühtsete taotluste esitamise viimasele kuupäevale eelnenud 24-kuulise perioodi algusest alates.

Sellisel juhul tuleb põllumajandustootjatel protsentuaalne osa sellest maast püsirohumaaks tagasi muuta või võtta sama pindalaga maa-ala tarvitusele püsirohumaana. Protsentuaalse osa arvutamise aluseks võetakse pindala, mille otstarvet põllumajandustootja on niimoodi muutnud, ja tasakaalu taastamiseks vajalik pindala.

Kui aga selline maa anti üle pärast selle muutmist muu kasutusotstarbega maaks, kohaldatakse nimetatud kohustust ainult siis, kui üleandmine leidis aset pärast määruse (EÜ) nr 796/2004 jõustumist.

Erandina artikli 2 punktist 2 loetakse püsirohumaaks muudetud või tagasi muudetud maa-alad muutmise või tagasimuutmise esimesest päevast alates püsirohumaaks. Neid maa-alasid peab viiel järjestikusel aastal alates otstarbe muutmise päevast kasutama rohu ja muude rohttaimede kasvatamiseks.

3. Lõigetes 1 ja 2 põllumajandustootjatele seatud kohustusi ei kohaldata, kui põllumajandustootjad moodustasid püsirohumaa nõukogu määrustes (EMÜ) nr 2078/92, ( 14 ) (EÜ) nr 1257/1999 ( 15 ) ja (EÜ) nr 1698/2005 ( 16 ) ettenähtud programmide raames.







II OSA

ÜHTNE HALDUS- JA KONTROLLISÜSTEEM







I JAOTIS

SÜSTEEMI NÕUDED JA NÕUETELE VASTAVUS







I PEATÜKK

Identifitseerimise ja registreerimise süsteem

Artikkel 5

Põllumajandustootjate identifitseerimine

Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 19 lõike 3 kohaldamist, peab kõnealuse määruse artikli 15 lõike 1 punktis f sätestatud ühtne süsteem iga põllumajandustootja isikuandmete registreerimiseks tagama kõikide sama põllumajandustootja esitatavate toetusetaotluste unikaalse identifitseerimise.

Artikkel 6

Põldude identifitseerimine

1. Määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 17 viidatud põldude identifitseerimise süsteem peab toimima võrdlusmaatükkide, näiteks katastriüksuse või tootmisühiku tasandil, mis tagab iga võrdlusmaatüki unikaalse identifitseerimise.

Iga võrdlusmaatüki kohta määratakse kindlaks maksimaalne toetuskõlblik pindala ühtse otsemaksete kava või ühtse pindalatoetuse kava alusel. GIS peab toimima riikliku koordinaatide viitsüsteemi alusel. Kui kasutatakse erinevaid koordinaatide süsteeme, peavad need iga liikmesriigi piires olema ühilduvad.

Lisaks sellele tagavad liikmesriigid põldude usaldusväärse identifitseerimise ning nõuavad, et ühtses taotluses esitataks üksikasjad või lisataks pädeva asutuse poolt osutatud dokumendid, mis võimaldavad määrata iga põllu asukoha ja põldu mõõta.

▼M1

2. Liikmesriigid hindavad igal aastal põldude identifitseerimise süsteemi kvaliteeti. Hindamine hõlmab järgmisi kvaliteedielemente:

a) maksimaalse toetuskõlbliku pindala suuruse õige määramine;

b) võrdlusmaatükkide proportsioonid ja jaotumine juhtudel, kui maksimaalse toetuskõlbliku pindala puhul võetakse arvesse toetuskõlbmatuid alasid või ei võeta arvesse põllumajandusmaad;

c) võrdlusmaatükkide liigitamine juhtudel, kui maksimaalse toetuskõlbliku pindala puhul võetakse arvesse toetuskõlbmatuid alasid või ei võeta arvesse põllumajandusmaad;

d) oluliste puudustega võrdlusmaatükkide esinemissagedus;

e) deklareeritud pindala suhe võrdlusmaatükkides sisalduvasse maksimaalsesse toetuskõlblikku pindalasse;

f) muudetud võrdlusmaatükkide protsent, mis on aastate jooksul kumuleerunud;

g) kohapealse kontrolli käigus avastatud eeskirjade eiramise määr.

Esimeses lõigus osutatud hindamisel liikmesriigid:

a) kasutavad andmeid, mis võimaldavad hinnata hetkeolukorda;

b) moodustavad kõikidest võrdlusmaatükkidest juhumeetodil asjakohase valimi.

Hindamisaruanne ja vajadusel parandusmeetmed ning nende rakendamise ajakava saadetakse komisjonile hiljemalt kõnealusele kalendriaastale järgnevaks 31. jaanuariks. 2010. kalendriaasta kohta tuleb see info siiski saata komisjonile kõige hiljemalt 2011. aasta 28. veebruariks.

▼B

Artikkel 7

Toetusõiguste identifitseerimine ja registreerimine

1. Toetusõiguste identifitseerimise ja registreerimise süsteem, mis on sätestatud määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 18, on elektrooniline register liikmesriigi tasandil ning, eriti käesoleva määruse artiklis 28 sätestatud ristkontrolle silmas pidades, tagab toetusõiguste tõhusa jälgitavuse eelkõige järgmiste elementide suhtes:

a) omanik;

b) väärtus;

c) määramiskuupäev;

d) viimase aktiveerimise kuupäev;

e) päritolu, eelkõige arvestades otstarvet, alg- või riigireservi, ostu, rentimist, pärimist;

▼M1

f) õiguse liik, eelkõige määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 44 ettenähtud eritoetusõigused, määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 lõike 1 punktiga c määratud õigused ning määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 64 lõikega 2 ettenähtud toetusõigused, mille suhtes kohaldatakse erandit;

▼B

g) vajaduse korral piirkondlikud piirangud.

2. Liikmesriigid, kus on mitu makseasutust, võivad otsustada pidada elektroonilist registrit makseasutuse tasandil. Sel juhul tagavad asjaomased liikmesriigid eri registrite omavahelise ühilduvuse.







II PEATÜKK

Nõuetele vastavus

Artikkel 8

Nõuetele vastavuse kontrollisüsteem

1. Liikmesriigid rajavad süsteemi, mis tagab nõuetele vastavuse tõhusa kontrolli. See süsteem peab kooskõlas käesoleva osa III jaotise III peatükiga eelkõige võimaldama:

a) kui pädev asutus pole makseasutus, edastada vajalikku teavet otsetoetusi taotlevate põllumajandustootjate kohta makseasutuselt spetsialiseeritud kontrolliasutustele ja/või vajaduse korral teha seda määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 20 lõikes 3 viidatud koordineeriva asutuse kaudu;

b) rakendada kontrollitavate valimite moodustamise meetodeid;

c) teha märkusi kontrolli iseloomu ja ulatuse kohta;

d) koostada protokolle, mis sisaldavad avastatud rikkumisi ja hinnanguid nende raskusastme, ulatuse, püsivuse ja korduvuse kohta;

e) kui pädev asutus pole makseasutus, edastada protokolle spetsialiseeritud kontrolliasutustelt makseasutusele või määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 20 lõikes 3 viidatud koordineerivale asutuse või mõlemale;

f) makseasutusel rakendada vähendamiste ja väljaarvamiste süsteemi.

2. Liikmesriigid võivad sätestada korra, mille kohaselt põllumajandustootja annab makseasutusele teada tema puhul rakendatavate nõuete ja standardite identifitseerimiseks vajalikud tegurid.

Artikkel 9

Toetuste maksmine seoses nõuetele vastavuse kontrollimisega

Käesoleva osa III jaotise III peatükis kirjeldatud nõuetele vastavuse kontrolli puhul, kui seda pole võimalik lõpetada enne makse sooritamist, nõutakse alusetult makstud toetuste tagasimaksmist kooskõlas artikliga 80.







II JAOTIS

TOETUSETAOTLUSED







I PEATÜKK

Ühtne taotlus

Artikkel 10

Ühtse taotlusega seotud üldsätted

1. Liikmesriigid võivad otsustada, et ühtne taotlus hõlmab kõiki määruse (EÜ) nr 73/2009 III ja IV jaotise alusel esitatavaid toetusetaotlusi. Sel juhul kohaldatakse käesoleva jaotise II–V peatükki mutatis mutandis nende toetuskavade alusel toetuse taotlemisele kehtestatud erinõuete suhtes.

2. Kui sama põllumajandustootja esitatud ühtsele taotlusele vastavate toetuskavade haldamise eest vastutab mitu makseasutust, võtab asjaomane liikmesriik vajalikke meetmeid selle tagamiseks, et ühtses taotluses nõutav teave tehtaks kättesaadavaks kõigile asjaomastele makseasutustele.

Artikkel 11

Ühtse taotluse esitamise kuupäev

1. Põllumajandustootja, kes taotleb toetust mis tahes pindalatoetuse kava alusel, võib esitada üksnes ühe ühtse taotluse aastas.

Põllumajandustootja, kes ei taotle toetust ühegi pindalatoetuse kava alusel, kuid taotleb toetust mõne muu määruse (EÜ) nr 73/2009 I lisas loetletud toetuskava alusel või määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklite 85b, 103q ja 103r alusel, esitab juhul, kui tema käsutuses on põllumajandusmaad, ühtse toetusetaotluse vormi ja loetleb sellel need maa-alad vastavalt artiklile 13.

Põllumajandustootja, kelle suhtes kohaldatakse ainult nõuetele vastavuse kohustusi määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklite 85t ja 103z alusel, esitab ühtse toetusetaotluse vormi igal kalendriaastal, mil nõuetele vastavuse kohustused kehtivad.

Liikmesriigid võivad siiski põllumajandustootjaid teise ja kolmanda lõiguga ettenähtud kohustustest vabastada, kui asjaomane teave on tehtud pädevatele asutustele kättesaadavaks teiste haldus- ja kontrollisüsteemide raames, mis kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 26 tagavad ühilduvuse ühtse süsteemiga.

2. Ühtne taotlus esitatakse liikmesriikide määrataval kuupäeval, mis pole hilisem kui 15. mai. Eesti, Läti, Leedu, Soome ja Rootsi võivad siiski määrata hilisema kuupäeva, mis pole hilisem kui 15. juuni.

Selle kuupäeva määramisel peavad liikmesriigid võtma arvesse ajavahemikku, mille vältel kogu asjakohane andmestik peaks olema kättesaadav toetuste nõuetekohaseks haldus- ja finantsjuhtimiseks, ning tagama tõhusa kontrolli planeerimise võimaluse.

Kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 141 lõikes 2 viidatud menetlusega võib lubada esimeses lõigus viidatud kuupäevi edasi lükata teatavates tsoonides, kus erandlike ilmastikutingimuste tõttu tavalised kuupäevad pole kohaldatavad.

Artikkel 12

Ühtse taotluse sisu

1. Ühtne taotlus peab sisaldama toetuskõlblikkuse kindlaksmääramiseks vajalikku kogu teavet, eelkõige järgmist:

a) põllumajandustootja isikuandmed;

b) asjaomane toetuskava või toetuskavad;

c) toetusõiguste kindlaksmääramine kooskõlas artiklis 7 ühtse otsemaksete kava puhul sätestatud identifitseerimise ja registreerimise süsteemiga;

d) põllumajandusettevõtte kõigi põldude identifitseerimist võimaldavad üksikasjad, nende pindala väljendatuna hektarites kuni kahe kümnendkoha täpsusega, nende asukoht ja vajaduse korral nende kasutusviis ja asjaolu, kas põld on niisutatav;

e) põllumajandustootja kinnitus selle kohta, et ta on teadlik kõnealuste toetuskavadega seotud tingimustest.

2. Lõike 1 punktis c viidatud toetusõiguste kindlaksmääramiseks tuleb kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 19 lõikega 2 põllumajandustootjale antud eeltäidetud vormidel näidata toetusõiguste kindlaksmääramine kooskõlas artiklis 7 sätestatud identifitseerimise ja registreerimise süsteemiga.

3. Lõike 1 punktis d viidatud põllumajandusettevõtte kõigi põldude identifitseerimiseks tuleb kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 19 lõikega 2 põllumajandustootjale antud eeltäidetud vormidel näidata maksimaalne toetuskõlblik pindala võrdlusmaatüki kohta ühtse otsemaksete kava või ühtse pindalatoetuse kava puhul. Lisaks sellele tuleb põllumajandustootjale kooskõlas nimetatud sättega esitatud geograafilisel materjalil märkida võrdlusmaatükkide piirid ja nende unikaalne identifitseerimistunnus ning põllumajandustootja peab tähistama iga põllu asukoha.

4. Taotluse vormi esitamisel parandab põllumajandustootja lõigetes 2 ja 3 viidatud eeltäidetud vormi, kui on tehtud muudatusi, eeskätt toetusõiguste üleandmisi vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 43, või kui mingid andmed eeltäidetud vormil on ebaõiged.

Kui parandus on seotud võrdlusmaatüki pindalaga, deklareerib põllumajandustootja iga asjaomase põllu ajakohastatud pindala ning vajaduse korral märgib võrdlusmaatüki uued piirid.

5. Ühtse otsemaksete kava esimesel taotlusaastal võivad liikmesriigid käesolevas artiklis ja artiklis 13 toetusõiguste kohta sätestatust erandeid teha, kui ühtse taotluse esitamiseks määratud viimaseks kuupäevaks ei ole toetusõigused veel lõplikult kehtestatud.

Esimeses lõigus sätestatud erandit kohaldatakse ka esimese aasta puhul, kui uusi sektoreid lisatakse ühtsesse otsemaksete kavasse ja toetusõigused ei ole veel lõplikult kehtestatud põllumajandustootjate suhtes, keda nimetatud lisamine puudutab.

Artikkel 13

Ühtse taotlusega ja konkreetseid maakasutusviise käsitlevate deklaratsioonidega seotud erinõuded

1. Juhul kui põllumajandustootja kavatseb toota kanepit kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 39, peab ühtne taotlus sisaldama järgmist:

a) kanepi külvialade identifitseerimiseks vajalik teave, sealhulgas kasutatud seemnesordid;

b) teave kasutatud seemnete koguste kohta (kilogrammi hektari kohta);

c) seemnete pakendil olevad ametlikud etiketid vastavalt nõukogu direktiivile 2002/57/EÜ, ( 17 ) eriti selle artiklile 12, või muule liikmesriigi poolt samaväärseks tunnistatud dokumendile.

Erandina esimese lõigu punktist c, kui külvatakse pärast ühise taotluse esitamise tähtaega, esitatakse etiketid hiljemalt 30. juuniks. Kui etiketid tuleb esitada ka teistele riigiasutustele, võib liikmesriik ette näha, et need etiketid tuleb pärast kõnealuse punkti kohaselt esitamist põllumajandustootjale tagastada. Tagastatud etiketid märgistatakse taotluseks kasutatutena.

▼M3 —————

▼B

5. Puuvilla eritoetuse taotluse puhul, nagu on sätestatud määruse (EÜ) nr 73/2009 IV jaotise 1. peatüki 6. jaos, peab ühtne taotlus sisaldama järgmist:

a) kasutatud puuvillaseemne sordi nime;

b) vajaduse korral selle heakskiidetud tootmisharudevahelise organisatsiooni nime ja aadressi, mille liikmeks põllumajandustootja on.

▼M3

6. Määruse (EÜ) nr 73/2009 IV jaotise 1. peatüki 8. jaoga ettenähtud puu- ja köögivilja üleminekutoetuse taotluse puhul peab ühtne taotlus sisaldama töötlemislepingu või tarnekohustuse koopiat, nagu on sätestatud määruse (EÜ) nr 1121/2009 artiklis 32.

▼B

Liikmesriik võib sätestada, et esimeses lõigus osutatud teavet võib esitada eraldi hilisemaks kuupäevaks, kuid mitte hiljem kui taotluse esitamise aasta 1. detsembril.

7. Mis tahes pindala eritoetuse taotluse puhul peab ühtne taotlus sisaldama kõiki liikmesriigi nõutud dokumente.

▼M3

8. Määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 6 lõikes 2 ja nimetatud määruse VI lisas osutatud maakasutusviisid, samuti määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 kohase eritoetuse saamiseks deklareeritud pindalad, kui neid pindalasid ei tule deklareerida kooskõlas käesoleva artikliga, deklareeritakse ühtse taotluse vormil eraldi rubriigi all.

▼B

Maakasutusviisid, mis ei vasta määruse (EÜ) nr 73/2009 III, IV ja V jaotises sätestatud toetuskavadele ega ole ka loetletud nimetatud määruse VI lisas, deklareeritakse ühe või mitme „muude kasutusviiside” rubriigi all.

Liikmesriigid võivad sätestada, et esimest ja teist lõiku ei kohaldata, kui asjaomane teave on tehtud pädevatele asutustele kättesaadavaks teiste haldus- ja kontrollisüsteemide raames, mis kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 26 tagavad ühilduvuse ühtse süsteemiga.

9. Iga liikmesriik määrab põllu miinimumsuuruse, mille kohta võib taotluse esitada. Miinimumsuurus ei tohi siiski ületada 0,3 hektarit.

Artikkel 14

Ühtsetes taotlustes tehtavad muudatused

1. Pärast ühtse taotluse esitamise tähtaja möödumist võib üksikuid põlde või üksikud toetusõigusi lisada ühtsesse taotlusse, tingimusel et peetakse kinni asjaomaste toetuskavade nõuetest.

Ühtses toetusetaotluses juba deklareeritud üksikute põldude või toetusõiguste kasutusviisi või toetuskava käsitlevaid muudatusi võib teha samadel tingimustel.

Kui esimeses ja teises lõigus viidatud muudatused mõjutavad mis tahes esitatavaid tõendavaid dokumente või lepinguid, lubatakse seotud muudatusi ka sellistes dokumentides või lepingutes.

2. Ilma et see piiraks tähtaegu, mille Eesti, Läti, Leedu, Soome või Rootsi määravad ühtse taotluse esitamiseks kooskõlas artikli 11 lõike 2 esimese lõiguga, teatatakse muudatustest kooskõlas lõikega 1 pädevale asutusele kirjalikult hiljemalt asjaomase kalendriaasta 31. maiks, välja arvatud Eesti, Läti, Leedu, Soome ja Rootsi puhul, kes teatavad hiljemalt 15. juuniks.

▼M3

Erandina esimesest lõigust võivad liikmesriigid kehtestada muudatustest teatamiseks varasema tähtaja. Kõnealune tähtaeg ei ole aga varasem kui 15 päeva pärast artikli 11 lõike 2 kohaselt kehtestatud hiliseimat kuupäeva ühtse taotluse esitamiseks.

▼B

3. Kui pädev asutus on juba teavitanud põllumajandustootjat ühtses taotluses esinevatest eeskirjade eiramistest või kui see asutus on põllumajandustootjat teavitanud kavatsusest teha kohapealset kontrolli ning selle kohapealse kontrolli käigus avastatakse eeskirjade eiramisi, siis ei lubata eeskirjade eiramisega seotud põldude puhul lõike 1 kohaseid muudatusi teha.







II PEATÜKK

Toetusõiguste taotlused

Artikkel 15

Toetusõiguste jaotamine või suurendamine

1. Taotlused toetusõiguste jaotamiseks või, kui see on asjakohane, suurendamiseks ühtse otsemaksete kava alusel tuleb esitada liikmesriikide määratavaks kuupäevaks, kuid mitte hiljem kui 15. maiks ühtse otsemaksete kava rakendamise, tootmisega seotud toetuskavade integreerimise ja määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklite 46–48 kohaldamise esimesel aastal või sama määruse artiklite 41 ja 57 või artikli 68 lõike 1 punkti c kohaldamise aastatel. Eesti, Läti, Leedu, Soome ja Rootsi võivad siiski määrata hilisema kuupäeva, mis pole hilisem kui 15. juuni.

2. Liikmesriigid võivad otsustada, et toetusõiguste jaotamise või suurendamise taotlused esitatakse samal ajal kui ühtse otsemaksete kava alusel esitatavad toetusetaotlused.







III PEATÜKK

Loomakasvatuse toetusetaotlused

Artikkel 16

Loomakasvatuse toetusetaotlustega seotud nõuded

1. Loomakasvatuse toetusetaotlus peab sisaldama toetuskõlblikkuse kindlaksmääramiseks vajalikku kogu teavet, eelkõige järgmist:

a) põllumajandustootja isikuandmed;

b) viide ühtsele taotlusele, kui see on juba esitatud;

c) loomade arv iga liigi kohta, mille puhul toetust taotletakse, ja veiste puhul loomade identifitseerimiskoodid;

d) vajaduse korral põllumajandustootja lubadus pidada punktis c viidatud loomi oma ettevõttes loomapidamisaja vältel ja teave asukoha või asukohtade kohta, kus loomi kõnealusel ajavahemikul või ajavahemikel peetakse;

e) vajaduse korral asjaomaste loomade suhtes kehtestatud individuaalpiirangud või individuaalülemmäärad;

f) vajaduse korral individuaalne piimakvoot, mis on põllumajandustootjale kättesaadav asjaomase kalendriaasta 31. märtsil, või kui asjaomane liikmesriik otsustab kasutada määruse (EÜ) nr 1121/2009 artiklis 85 sätestatud erandit, siis 1. aprillil; kui kvoot pole taotluse esitamise päeval teada, tuleb sellest pädevale asutusele esimesel võimalusel teatada;

g) põllumajandustootja kinnitus selle kohta, et ta on teadlik kõnealuse toetusega seotud tingimustest.

Kui looma asukohta loomapidamisaja vältel muudetakse, teavitab põllumajandustootja pädevat asutust sellest eelnevalt kirjalikult, välja arvatud juhul, kui asjaomane liikmesriik otsustab seda teavet mitte nõuda, tingimusel et veiste elektrooniline andmebaas pakub toetuskavade nõuetekohaseks haldamiseks vajalikku kindlusastet ja rakenduslikkust ning selles olevast teabest piisab loomade asukoha kindlakstegemiseks.

2. Liikmesriigid tagavad igale loomapidajale õiguse saada pädevalt asutuselt piiranguteta ja mõistlike ajavahemike järel ning ülemäärase viivituseta teavet teda ja tema loomi käsitlevate andmete kohta, mida hoitakse veiste elektroonilises andmebaasis. Toetusetaotlust esitades deklareerib põllumajandustootja selles, et esitatud andmed on õiged ja täielikud, või parandab ebaõiged või lisab puuduvad andmed.

3. Kui need andmed on juba pädevale asutusele edastatud, võib liikmesriik otsustada, et osa lõikes 1 viidatud teabest ei ole enam vaja toetusetaotluses esitada.

Liikmesriigid võivad eelkõige rakendada menetlusi, millega võimaldatakse veiste elektroonilises andmebaasis sisalduvate andmete kasutamist toetusetaotlustes, tingimusel et veiste elektrooniline andmebaas pakub asjaomaste toetuskavade nõuetekohaseks haldamiseks vajalikku kindlusastet ja rakenduslikkust. Sellised menetlused võivad hõlmata süsteemi, mille kohaselt põllumajandustootja võib taotleda toetust kõikide loomade puhul, kes liikmesriigi määrataval kuupäeval on toetuskõlblikud veiste elektroonilises andmebaasis sisalduvate andmete alusel. Sel juhul võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, et tagada järgmist:

a) kooskõlas kõnealusele toetuskavale kohaldatavate sätetega on asjakohase loomapidamisaja algus- ja lõppkuupäevad selgelt määratud ja põllumajandustootjale teada;

b) põllumajandustootja on teadlik sellest, et mis tahes loomad, kes võivad olla toetuskõlblikud, kuid keda pole veiste identifitseerimise ja registreerimise süsteemis korrektselt identifitseeritud või registreeritud, loetakse loomadeks, kelle puhul on avastatud eeskirjade eiramisi, nagu on viidatud artiklis 65.

4. Liikmesriigid võivad otsustada, et osa lõikes 1 viidatud teabest võib või tuleb edastada nende poolt heaks kiidetud asutuse või asutuste kaudu. Edastatavate andmete eest vastutab siiski põllumajandustootja.







IV PEATÜKK

▼M3

Suhkrupeedi- ja suhkrurootootjate toetus, eraldi makstav suhkrutoetus, eraldi makstav puu- ja köögiviljatoetus ning eraldi makstav marjasektori toetus

▼B

Artikkel 17

▼M3

Suhkrupeedi- ja suhkrurootootjate toetuse, eraldi makstava suhkrutoetuse, eraldi makstava puu- ja köögiviljatoetuse ning eraldi makstava marjasektori toetuse taotlustega seotud nõuded

1. Määruse (EÜ) nr 73/2009 IV jaotise 1. peatüki 7. jaos sätestatud suhkrupeedi- ja suhkrurootootjate toetust taotlevad põllumajandustootjad, kõnealuse määruse artiklis 126 sätestatud eraldi makstavat suhkrutoetust, kõnealuse määruse artiklis 127 sätestatud eraldi makstavat puu- ja köögiviljatoetust või kõnealuse määruse artiklis 129 sätestatud eraldi makstavat marjasektori toetust taotlevad põllumajandustootjad esitavad toetusetaotluse, mis sisaldab kogu toetuskõlblikkuse kindlaksmääramiseks vajalikku teavet, eelkõige järgmist:

▼B

a) põllumajandustootja isikuandmed;

b) põllumajandustootja kinnitus selle kohta, et ta on teadlik kõnealuse toetusega seotud tingimustest.

Suhkrupeedi- ja suhkrurootootjate toetuse taotlus peab sisaldama ka määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 94 viidatud tarnelepingu koopiat.

2. Lõikes 1 viidatud taotlused esitatakse liikmesriikide määratavaks kuupäevaks, mis pole hilisem kui 15. mai ning Eesti, Läti ja Leedu puhul 15. juuni.

Liikmesriigid võivad sätestada, et lõike 1 teises lõigus viidatud tarnelepingu koopia võib esitada eraldi hilisemaks kuupäevaks, mis ei ole hilisem kui taotluse esitamise aasta 1. detsember.







V PEATÜKK

Muude eritoetuste kui pindala- või loomatoetuste taotlused

Artikkel 18

Muude eritoetuste kui pindala- või loomatoetuste taotlustega seotud nõuded

1. Käesoleva jaotise I, II ja III peatükiga hõlmamata eritoetuste taotlemisel esitavad põllumajandustootjad taotluse, mis sisaldab kogu toetuskõlblikkuse kindlaksmääramiseks vajalikku teavet, eelkõige järgmist:

a) põllumajandustootja isikuandmed;

b) põllumajandustootja kinnitus selle kohta, et ta on teadlik kõnealuse toetusega seotud tingimustest;

c) kui see on asjakohane, mis tahes tõendavad dokumendid toetuskõlblikkuse kindlakstegemiseks.

Toetusetaotlus esitatakse liikmesriikide määratavaks kuupäevaks. Määratav kuupäev peab võimaldama piisava aja toetuskõlblikkuse tingimusi enne toetuste maksmist kontrollida, nagu on sätestatud määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 29 lõikes 3.

2. Lõike 1 punkti c kohaldamisel, kui põllumajandustootja taotleb eritoetust seoses investeeringuga, peab taotlus sisaldama ka koopiaid vastavatest tõendavatest dokumentidest, nagu arved ja põllumajandustootja maksekorraldused. Kui selliseid koopiaid või dokumente ei saa esitada, tuleb põllumajandustootja poolt tehtud makseid tõendada samaväärse tõendusjõuga dokumentidega.

3. Lõike 1 punkti c kohaldamisel, kui põllumajandustootja taotleb määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 lõike 1 punkti a alapunktis v sätestatud eritoetust ja kui individuaalne makse põhineb tegelikult kantud kulul või tegelikul saamatajäänud tulul, peab taotlus sisaldama ka koopiaid mis tahes asjakohastest tegelikult kantud lisakulu või saamatajäänud tulu tõendavatest dokumentidest nimetatud määruse artikli 68 lõike 2 punkti a alapunkti i kohaselt.

4. Lõike 1 punkti c kohaldamisel, kui põllumajandustootja taotleb määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 lõike 1 punktis d sätestatud eritoetust, peab taotlus sisaldama ka määruse (EÜ) nr 1120/2009 artiklis 13 viidatud kindlustuslepingu koopiat ja tõendit kindlustusmakse tegemise kohta.

5. Liikmesriigid võivad sätestada, et lõigetes 2, 3 ja 4 viidatud koopiad või dokumendid võib esitada eraldi hilisemaks kuupäevaks. Määratav kuupäev peab võimaldama piisava aja toetuskõlblikkuse tingimusi enne toetuste maksmist kontrollida, nagu on sätestatud määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 29 lõikes 3.

Artikkel 19

Ühisfondide taotlused

1. Ühisfondid esitavad eritoetuse taotlemisel toetusetaotluse, mis sisaldab kogu toetuskõlblikkuse kindlaksmääramiseks vajalikku teavet, eelkõige järgmist:

a) ühisfondi isikuandmed;

b) dokumendid sündmuse kohta, mille tõttu maksti fondiga ühinenud põllumajandustootjatele hüvitisi;

c) fondiga ühinenud põllumajandustootjatele hüvitise maksmise kuupäevad;

d) nende fondiga ühinenud põllumajandustootjate isikuandmed, kes said fondilt hüvitist;

e) väljamakstud hüvitiste kogusumma;

f) ühisfondi kinnitus selle kohta, et ta on teadlik kõnealuse toetusega seotud tingimustest.

2. Liikmesriigid määravad viimase kuupäeva, milleks ühisfondid peavad esitama oma taotlused eritoetuse saamiseks. Määratav kuupäev peab võimaldama piisava aja, et toetuskõlblikkuse tingimuste täitmist enne toetuste maksmist kontrollida, nagu on sätestatud määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 29 lõikes 3.







VI PEATÜKK

Ühissätted

Artikkel 20

Menetluse lihtsustamine

1. Ilma et see piiraks käesoleva määruse ja määruse (EÜ) nr 73/2009 erisätete kohaldamist, võivad liikmesriigid lubada või nõuda, et teabe edastamisel käesoleva määruse alusel nii põllumajandustootjalt asutustele kui ka vastupidi kasutatakse elektroonilisi vahendeid. Sel juhul tuleb võtta asjakohased meetmed, et tagada eelkõige järgmist:

a) põllumajandustootja on üheselt identifitseeritav;

b) põllumajandustootja vastab kõigile asjaomase toetuskava nõuetele;

c) edastatavad andmed on usaldusväärsed asjaomase toetuskava nõuetekohast haldamist silmas pidades; kui kasutatakse veiste elektroonilises andmebaasis sisalduvaid andmeid, peab see andmebaas pakkuma asjaomaste toetuskavade nõuetekohaseks haldamiseks vajalikku kindlusastet ja rakenduslikkust;

d) kui täiendavaid dokumente pole võimalik elektrooniliselt edastada, saavad pädevad asutused need kätte mitteelektrooniliste vahenditega edastamiseks ettenähtud aja jooksul;

e) mitteelektroonilisi vahendeid ja elektroonilist edastamist kasutavaid põllumajandustootjaid ei kohelda erinevalt.

2. Toetusetaotluste esitamise osas võivad liikmesriigid lõikes 1 sätestatud tingimustel ette näha lihtsustatud menetlused juhul, kui andmed on juba asutustele kättesaadavad, eelkõige kui pärast viimase toetusetaotluse esitamist asjaomase toetuskava puhul pole olukord muutunud.

3. Koos toetusetaotlustega esitatavates mis tahes tõendavates dokumentides nõutavat teavet võib pädev asutus võimaluse korral paluda otse teabeallikalt.

Artikkel 21

Ilmsete vigade parandamine

Ilma et see piiraks artiklite 11–20 kohaldamist, võib toetusetaotlust parandada igal ajal pärast selle esitamist, kui pädev asutus avastab ilmseid vigu.

Artikkel 22

Erandid seoses toetusetaotluste esitamise tähtpäevaga

Kui käesoleva jaotise alusel toetusetaotluste või mis tahes tõendavate dokumentide, lepingute või deklaratsioonide esitamise viimane kuupäev või ühtse taotluse muudatuste esitamise viimane kuupäev on riigipüha, laupäev või pühapäev, siis erandina nõukogu määruse (EMÜ, Euratom) nr 1182/71 artikli 5 lõikest 1 lükatakse see edasi esimesele järgnevale tööpäevale ( 18 ).

Esimest lõiku kohaldatakse samuti taotluste suhtes, mille põllumajandustootjad esitavad ühtse otsemaksete kava alusel vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 56, ning taotluste suhtes, mille põllumajandustootjad esitavad toetusõiguste saamiseks vastavalt käesoleva määruse artiklile 15.

Artikkel 23

Hilinenud esitamine

1. Välja arvatud juhul, kui on tegemist artiklis 75 viidatud vääramatu jõu ja erandlike asjaoludega, viib käesoleva määruse kohase toetusetaotluse esitamine pärast asjakohast tähtpäeva selleni, et põllumajandustootjale taotluse õigeaegsel esitamisel ettenähtud summat vähendatakse 1 % iga tööpäeva kohta.

Ilma et see piiraks liikmesriikidel erimeetmete võtmist seoses vajadusega tõendavate dokumentide õigeaegse esitamise järele, mis võimaldaks planeerida ja teha tõhusat kontrolli, kohaldatakse esimest lõiku ka kooskõlas artiklitega 12 ja 13 pädevale asutusele esitatavate dokumentide, lepingute või deklaratsioonide puhul, kui sellised dokumendid, lepingud või deklaratsioonid on olulised vastava toetuskõlblikkuse kindlaksmääramiseks. Sellisel juhul vähendatakse asjaomase toetuse raames makstavat summat.

Kui hilinemine ületab 25 kalendripäeva, loetakse avaldus vastuvõetamatuks.

2. Välja arvatud juhul, kui on tegemist artiklis 75 viidatud vääramatu jõu ja erandlike asjaoludega, viib ühtse taotluse muutmine pärast artikli 14 lõikes 2 määratud viimast kuupäeva selleni, et asjaomaste põldude tegeliku kasutamisega seotud summasid vähendatakse 1 % iga tööpäeva kohta.

Muudatusi ühtsesse taotlusesse võetakse vastu ainult ühtse taotluse hilinenud esitamise viimase kuupäevani, nagu on määratletud lõike 1 kolmandas lõigus. Kui see kuupäev on siiski varasem või sama kui artikli 14 lõikes 2 sätestatud viimane kuupäev, loetakse ühtse taotluse muudatused vastuvõetamatuteks pärast artikli 14 lõikes 2 sätestatud kuupäeva.

Artikkel 24

Toetusõiguste jaotamise taotluste hilinenud esitamine

Välja arvatud juhul, kui on tegemist artiklis 75 viidatud vääramatu jõu ja erandlike asjaoludega, viib toetusõiguste või vajaduse korral nende suurendamise taotluste esitamine pärast käesoleva määruse artiklis 15 või määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 56 lõikes 1 määratud kuupäeva selleni, et kõnealusel aastal põllumajandustootjale määratud toetusõiguste suhtes ettenähtud summasid vähendatakse 3 % iga tööpäeva kohta.

Kui selline hilinemine ületab 25 kalendripäeva, loetakse avaldus vastuvõetamatuks ning põllumajandustootjale toetusõigusi ei anta.

Artikkel 25

Toetusetaotluste tagasivõtmine

1. Toetusetaotluse võib igal ajal kirjaliku avaldusega täielikult või osaliselt tagasi võtta.

Kui liikmesriik otsustab kasutada artikli 16 lõike 3 teises lõigus sätestatud võimalusi, võib see liikmesriik sätestada, et põllumajandusettevõttest välja viidud looma puhul võivad teated veiste elektroonilisse andmebaasi asendada kirjalikku teadet taotluse tagasivõtmise kohta.

2. Kui pädev asutus on juba teavitanud põllumajandustootjat toetusetaotluses esinevatest eeskirjade eiramistest või kui pädev asutus on põllumajandustootjat teavitanud kavatsusest teha kohapealset kontrolli ning selle kontrolli käigus avastatakse eeskirjade eiramisi, siis ei lubata tagasivõtmisi toetusetaotluse nendes osades, mida eeskirjade eiramised mõjutavad.

3. Tagasivõtmised kooskõlas lõikega 1 viivad taotleja tagasi positsioonile, kus ta asus enne kõnealuse toetusetaotluse või selle osa esitamist.







III JAOTIS

KONTROLLIMINE







I PEATÜKK

Ühiseeskirjad

Artikkel 26

Üldpõhimõtted

1. Käesolevas määruses sätestatud haldus- ja kohapealne kontroll tehakse viisil, mis võimaldab tõhusalt tõendada toetuse maksmise nõuetele vastavust ning nõuetele vastavuse seisukohast oluliste nõuete ja standardite järgimist.

2. Asjaomased toetusetaotlused lükatakse tagasi, kui põllumajandustootja või tema esindaja takistab kohapealse kontrolli tegemist.

Artikkel 27

Kohapealsest kontrollist ette teatamine

1. Kui see ei kahjusta kontrolli eesmärki, võib kohapealsest kontrollist ette teatada. Etteteatamisaeg on rangelt piiratud minimaalse vajaliku ajavahemikuga ega ületa 14 päeva. Loomakasvatuse toetusetaotluste kohapealse kontrolli puhul ei tohi etteteatamine siiski ületada 48 tundi, välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel. Kui nõuetele vastavuse seisukohast olulistes õigusaktide ja standardite suhtes kohaldatud õigusaktides on nõutud etteteatamata kohapealset kontrolli, siis kehtivad kõnealused eeskirjad lisaks ka nõuetele vastavuse kohapealse kontrolli kohta.

2. Võimaluse korral tehakse käesolevas määruses sätestatud ja mis tahes muud ühenduse eeskirjades sätestatud kontrollid samal ajal.







II PEATÜKK

Toetuskõlblikkuse kriteeriumidele vastavuse kontroll







I jagu

Halduskontroll

Artikkel 28

Ristkontroll

1. Määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 20 viidatud halduskontroll peab võimaldama eeskirjade eiramise avastamist, eelkõige automatiseeritud avastamist elektrooniliste vahendite abil, sealhulgas ristkontrolli:

a) deklareeritud toetusõiguste ja deklareeritud põldude suhtes, et vältida ühe ja sama toetuse alusetult mitmekordset maksmist samal kalendri- või majandusaastal ning et vältida määruse (EÜ) nr 73/2009 ►M1 I ja VI lisas ◄ loetletud pindalatoetuse kavade alusel antava toetuse alusetut kuhjumist;

b) toetusõiguste suhtes, et tõendada nende olemasolu ja toetuskõlblikkust;

c) ühtses taotluses deklareeritud põldude ja põldude identifitseerimise süsteemis sisalduvate võrdlusmaatükkide vahel, et kontrollida põldude toetuskõlblikkust;

d) toetusõiguste ja kindlaksmääratud pindalade vahel, et kontrollida, et toetusõigustele vastab võrdväärne kogus toetuskõlblikke hektareid, nagu määratletud määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 34 lõikes 2;

e) veiste elektroonilise andmebaasi abil, et kontrollida toetuskõlblikkust ja vältida sama toetuse alusetult mitmekordset maksmist samal kalendriaastal;

▼M3 —————

▼B

g) ühtses taotluses deklareeritud põldude ja nende põldude vahel, millel liikmesriik on lubanud puuvillakasvatust vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 89;

h) ühtses taotluses esitatud põllumajandustootjate deklaratsiooni, et nad on heakskiidetud tootmisharudevahelise organisatsiooni liikmed, ning käesoleva määruse artikli 13 lõike 5 punkti b alusel esitatava teabe ja asjaomase heakskiidetud tootmisharudevahelise organisatsiooni edastatava teabe vahel, et kontrollida kõlblikkust määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 92 lõikes 2 sätestatud toetuse suurendamiseks;

i) määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklis 94 viidatud tarnelepingus esitatud teabe ja suhkrutootjate esitatud tarneid käsitleva teabe vahel.

2. Ristkontrollimisel leitud märke eeskirjade eiramistest järelkontrollitakse mõne teise asjakohase halduskorra järgi ja vajaduse korral kohapealse kontrolli abil.

3. Kui võrdlusmaatükk on kahe või enama sama toetuskava alusel toetust taotleva põllumajandustootja toetusetaotluse aluseks ja kui kogu deklareeritud pindala ületab põllumajandusmaa pindala, kusjuures erinevus jääb artikli 34 lõikes 1 lubatud hälbe piiresse, võivad liikmesriigid sätestada asjaomase pindala proportsionaalse vähendamise. Sel juhul võivad asjaomased põllumajandustootjad kaevata vähendamisotsuse peale põhjusel, et teised asjaomased põllumajandustootjad on nende kahjuks oma alasid üle deklareerinud, ületades nimetatud lubatud hälbe.

Artikkel 29

Eritoetuse halduskontroll

1. Iga eritoetusmeetme puhul, mille suhtes on halduskontrolli tegemine tehniliselt võimalik, kontrollitakse kõiki taotlusi. Kontroll tagab eelkõige järgmise:

a) toetuskõlblikkuse tingimused eritoetuse maksmiseks on täidetud;

b) ei toimu topeltrahastamist muudest ühenduse toetuskavadest;

c) põllumajandustootjatele ei maksta liigseid hüvitisi seoses määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 70 lõikes 3 ja artikli 71 lõikes 7 sätestatud rahaliste toetustega ning

d) vajaduse korral on esitatud tõendavad dokumendid ning need tõendavad toetuskõlblikkust.

2. Liikmesriigid võivad vastavalt vajadusele kasutada teistelt talitustelt, asutustelt või organisatsioonidelt saadud tõendusmaterjali toetuskõlblikkuse kriteeriumidele vastavuse kontrollimiseks. Nad peavad siiski olema kindlad, et kõnealuse talituse, organi või organisatsiooni tegevusstandard on piisav toetuskõlblikkuse kriteeriumidele vastavuse kontrollimiseks.







II jagu

Kohapealne kontroll







I alajagu

Ühissätted

Artikkel 30

Kontrolli määr

1. Igal aastal tehtavate kohapealsete kontrollide üldarv peab hõlmama vähemalt 5 % ühtse otsemaksete kava või ühtse pindalatoetuse kava raames või pindala eritoetuse taotlusi esitavatest põllumajandustootjatest. Liikmesriigid tagavad, et kohapealne kontroll hõlmab vähemalt 3 % põllumajandustootjatest, kes esitavad toetusetaotlusi määruse (EÜ) nr 73/2009 III, IV ja V jaotisega ettenähtud pindalatoetuse kavade raames.

2. Igal aastal tehtavate kohapealsete kontrollide üldarv hõlmab vähemalt:

a) kontrolli miinimummäära 30 % või 20 % kanepi tootmiseks deklareeritud maa-aladest kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 39. Kui liikmesriik on juba juurutanud sellise maakasutuse eelneva heakskiidu süsteemi ja on komisjoni teavitanud selle süsteemiga seotud üksikasjalikest eeskirjadest ja tingimustest enne määruse (EÜ) nr 796/2004 jõustumist, teatatakse nende üksikasjalike eeskirjade või tingimuste muutustest komisjonile liigse viivituseta;

b) 5 % kõigist põllumajandustootjatest, kes taotlevad toetust veisetoetuskavade raames või eritoetusi veiste arvu põhjal või loomühikute või määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 65 kohaselt määratud individuaalse piimakvoodi põhjal või tegeliku piimatootmise põhjal. Kui veiste elektrooniline andmebaas siiski ei võimalda asjaomaste toetuskavade nõuetekohaseks haldamiseks vajalikku kindlusastet ja rakenduslikkust, suurendatakse seda protsendimäära 10 %ni. Nimetatud kohapealne kontroll peab hõlmama ka vähemalt 5 % kõigist toetusetaotlusega hõlmatud loomadest ühe toetuskava kohta;

c) 5 % kõigist põllumajandustootjatest, kes taotlevad eritoetusi lamba/kitsetoetuskavade raames või lammaste/kitsede arvu või loomühikute põhjal. Nimetatud kohapealne kontroll peab hõlmama ka vähemalt 5 % kõigist toetusetaotlusega hõlmatud loomadest. Kui määruse (EÜ) nr 21/2004 artikli 8 kohane lammaste/kitsede elektrooniline andmebaas siiski ei võimalda asjaomaste toetuskavade nõuetekohaseks haldamiseks vajalikku kindlusastet ja rakenduslikkust, suurendatakse seda protsendimäära 10 %ni asjaomastest põllumajandustootjatest;

d) 10 % kõigist põllumajandustootjatest, kes taotlevad muud kui lõikes 1 ja käesoleva lõike punktides b ja c viidatud eritoetust, välja arvatud määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 lõike 1 punktis d viidatud meede;

e) 10 % teistest talitustest, asutustest või organisatsioonidest, kes esitavad tõendusmaterjali toetuskõlblikkuse kriteeriumidele vastavuse kontrollimiseks, nagu on viidatud artikli 29 lõikes 2;

f) 100 % ühisfondidest, kes taotlevad määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 lõike 1 punktis e viidatud toetust;

g) määruse (EÜ) nr 73/2009 IV jaotise 1. peatüki 6. jaos sätestatud puuvilla eritoetuse taotluse puhul 20 % tootmisharudevahelistest organisatsioonidest, mis on heaks kiidetud vastavalt nimetatud määruse artiklile 91 ja mille puhul põllumajandustootjad on ühtses taotluses deklareerinud, et nad kuuluvad nendesse organisatsioonidesse;

h) määruse (EÜ) nr 73/2009 IV jaotise 1. peatüki 7. jaos sätestatud suhkrupeedi- ja suhkrurootootjate toetuste puhul, seoses suhkrutootjate juures tehtava kontrolliga kõnealuse määruse artikli 94 kohaselt tarnitud suhkrupeedist ja suhkruroost saadud kvoodikohase suhkru koguste osas, vähemalt 5 % taotlejatest, kes tarnivad asjaomasele tootjale.

3. Kui kohapealne kontroll peaks avastama olulisi eeskirjade eiramisi asjaomase toetuskava või piirkonna või selle osa kontekstis, suurendab pädev asutus asjakohaselt kohapealsete kontrollide arvu jooksval aastal, samuti suurendab ta asjakohaselt järgmisel aastal kohapeal kontrollitavate põllumajandustootjate protsenti.

4. Kui on sätestatud, et kohapealse kontrolli teatavaid osi võib teha valimipõhiselt, peab see valim tagama usaldusväärse ja representatiivse kontrollitaseme. Liikmesriigid määravad kontrollitava valimi moodustamise kriteeriumid. Kui selle valimi kontrollimisel avastatakse eeskirjade eiramisi, laiendatakse valimi ulatust ja mahtu asjakohaselt.

Artikkel 31

Kontrollitava valimi moodustamine

1. Riskianalüüsi ja esitatud toetusetaotluste representatiivsuse alusel moodustab pädev asutus vastavalt käesolevale määrusele kohapealsete kontrollidega kontrollitava valimi.

Representatiivsuse saavutamiseks valivad liikmesriigid juhumeetodil 20–25 % artikli 30 lõigete 1 ja 2 kohaselt kohapealse kontrolliga hõlmatavast põllumajandustootjate miinimumarvust.

Kui kohapeal kontrollitavate põllumajandustootjate arv ületab artikli 30 lõigetega 1 ja 2 ettenähtud kohapeal kontrollitavate põllumajandustootjate miinimumarvu, ei tohi juhumeetodil valitud põllumajandustootjate osatähtsus lisavalimis ületada 25 %.

2. Riskianalüüsi tõhusust hinnatakse ja ajakohastatakse igal aastal järgmiselt:

a) tehakse kindlaks iga riskiteguri olulisus;

b) võrreldakse riskipõhiselt ja lõike 1 teises lõigus osutatud juhumeetodil moodustatud valimite tulemusi;

c) võetakse arvesse konkreetset olukorda asjaomases liikmesriigis.

3. Pädev asutus säilitab toimikud iga põllumajandustootja kohapealseks kontrolliks valimise põhjuste kohta. Kontrollivat inspektorit on nendest põhjustest enne kontrollimise algust nõuetekohaselt teavitatud.

4. Vajaduse korral võib osa kontrollitavast valimist moodustada olemasoleva teabe alusel enne kõnealuse toetuse taotlemise tähtaja lõppu. Esialgset valimit täiendatakse, kui kõik asjaomased taotlused on kättesaadavad.

▼M3

Artikkel 31a

Kombineeritud kohapealne kontroll

1. Erandina artiklist 31 ning käesolevas artiklis sätestatud tingimustel võivad liikmesriigid määruse (EÜ) nr 73/2009 III jaotises ning V jaotise 2. peatükis osutatud ühtse otsemaksete kava ja ühtse pindalatoetuse kava puhul otsustada asendada käesoleva määruse artikli 31 lõike 1 esimeses lõigus osutatud riskianalüüsi alusel kehtestatava kontrollitava valimi kontrollimise artiklis 6 osutatud põldude identifitseerimise süsteemi ajakohastamiseks kasutatavatel ortofotodel põhineva kontrolliga.

Esimeses lõigus osutatud otsuse võib vastu võtta riiklikul või piirkondlikul tasandil. Piirkond peab koosnema kogu maa-alast, mis on hõlmatud ühe või mitme autonoomse põldude identifitseerimise süsteemiga.

Liikmesriigid ajakohastavad süstemaatiliselt põldude identifitseerimise süsteemi ja kontrollivad maksimaalselt kolmeaastase ajavahemiku jooksul kogu süsteemiga hõlmatud maa-ala kõiki põllumajandustootjad, hõlmates aastas kontrolliga vähemalt 25 % põldude identifitseerimise süsteemis registreeritud toetuskõlblikest hektaritest. Kui aga liikmesriigis on põldude identifitseerimise süsteemis registreeritud alla 150 000 toetuskõlbliku hektari, võib ta teha erandi iga-aastase kontrollimäära miinimumnõudest.

Enne käesoleva artikli kohaldamist tuleb liikmesriikidel asjaomast põldude identifitseerimise süsteemi eelneva kolme aasta jooksul täielikult ajakohastada.

Ajakohastamiseks kasutatavad ortofotod ei tohi olla enam kui 15 kuud vanad päeval, mil neid kasutatakse esimese lõigu kohaselt põldude identifitseerimise süsteemi ajakohastamiseks.

2. Artikli 6 lõike 2 kohaselt hinnatava põldude identifitseerimise süsteemi kvaliteet peab käesoleva artikli kohaldamisele eelneva kahe aasta jooksul olema piisav selleks, et tõhusalt kontrollida toetuse andmise tingimuste täitmist.

3. Juhusliku valimi kohapealse kontrolli käigus tuvastatud veamäär ei tohi käesoleva artikli kohaldamisele eelneva kahe aasta jooksul ületada 2 %. Lisaks ei tohi käesoleva artikli kohaldamisel ületada veamäär kahel järjestikusel aastal 2 %.

Liikmesriik kinnitab veamäära liidu tasandil koostatud metoodika kohaselt.

4. Lõigete 1, 2 ja 3 kohaselt teostatava kontrolli suhtes kohaldatakse artikli 35 lõiget 1.

▼B

Artikkel 32

Protokoll

1. Iga käesoleva jao alusel tehtud kohapealse kontrolli kohta koostatakse protokoll, mis võimaldab tehtud kontrolli üksikasju läbi vaadata. Eelkõige sisaldab protokoll järgmist:

a) kontrollitud toetuskavad ja taotlused;

b) kohal viibinud isikud;

c) kontrollitud põllud, mõõdetud põllud, sh vajaduse korral mõõdetud põldude mõõtmiste tulemused ja kasutatud mõõtmismeetodid;

d) tuvastatud loomade arv ja liik ning vajaduse korral kontrollitud kõrvamärgi number, registrikanded ja kanded veiste ja/või lammaste/kitsede elektroonilises andmebaasis ja muud tõendavad dokumendid, kontrolli tulemused ja vajaduse korral eritähelepanekud üksikute loomade ja/või nende identifitseerimiskoodi kohta;

e) kas põllumajandustootjale teatati kontrollkäigust ette ja sel juhul etteteatamise aeg;

f) märked mis tahes erikontrollimeetmete kohta, mida tuleb võtta individuaalsete toetuskavade kontekstis;

g) märked täiendavalt võetud kontrollimeetmete kohta.

2. Põllumajandustootjale antakse võimalus protokollile alla kirjutada, et tõendada oma kohalviibimist kontrolli ajal ja lisada tähelepanekuid. Eeskirjade eiramise tuvastamisel saab põllumajandustootja protokolli koopia.

Kui kohapealset kontrolli tehakse kaugseire teel kooskõlas artikliga 35 ning selle käigus ei avastata eeskirjade eiramisi, võivad liikmesriigid otsustada mitte anda põllumajandustootjale või tema esindajale võimalust protokollile alla kirjutada. Kui sellise kontrolli tulemusena avastatakse eeskirjade eiramisi, antakse protokollile allakirjutamise võimalus enne, kui pädev asutus teeb järeldused rikkumistest tulenevate vähendamiste või väljaarvamiste suhtes.







II alajagu

Pindala toetuskavade ühtsete taotluste kohapealne kontroll

Artikkel 33

Kohapealse kontrolli elemendid

►M3 Kohapealne kontroll hõlmab kõiki põlde, mille puhul on toetust taotletud määruse (EÜ) nr 73/2009 I lisas loetletud toetuskavade alusel. ◄ Sellest olenemata võib kohapealse kontrolli käigus pindalade kindlaksmääramisel kasutatavat valimit piirata kuni 50 %ni põldudest, mis on hõlmatud määruse (EÜ) nr 73/2009 III, IV ja V jaotise kohaste toetuskavadega, tingimusel et kõnealune valim tagab usaldusväärse ja representatiivse kontrollitaseme kontrollitud maade ja taotletud toetuse osas. Kui kõnealuse valimipõhise kontrolli käigus avastatakse kõrvalekaldeid, siis suurendatakse tegelikult kontrollitavate põldu