ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
E1998C0820(04)

Godkendelse af statsstøtte i henhold til artikel 61 i EØS-aftalen og artikel 11 i den retsakt, der henvises til i bilag XV, punkt 1b, i denne aftale EFTA-Tilsynsmyndighedens vedtagelse om ikke at gøre indsigelse



EF-Tidende nr. C 263 af 20/08/1998 s. 0006 - 0006
Meddelelse fra EFTA-Tilsynsmyndigheden (96/C 169/07)

EFTA-Tilsynsmyndigheden meddeler hermed, at den i henhold til artikel 4, stk. 2 og 3, i den retsakt, der henvises til under punkt 1b bilag XV til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Rådets direktiv 90/684/EØF om støtte til skibsbygning), har besluttet at fastsætte den fælles maksimumsgrænse for produktionsstøtte til skibsbygning efter direktivets artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, til 9 % for perioden fra 1. januar 1996 indtil artiklerne 1 til 9 i Rådets forordning (EF) nr. 3094/95 træder i kraft, dog ikke længere end til 1. oktober 1996.

Efter bestemmelserne i direktivets artikel 4, stk. 2, andet afsnit, fastsættes maksimumsgrænsen for støtte til bygning af små skibe med en værdi på under 10 mio. ECU, samt for alle former for ombygning af skibe, som direktivet omfatter, samtidig til 4,5 % for samme periode, med undtagelse af bygning af skibe til national anvendelse i Grækenland.
E1995C0504(02)

Offentliggørelse af medlemsstaternes afgørelse om at udstede eller tilbagekalde licenser i henhold til artikel 13, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 2407/92 om udstedelse af licenser til luftfartsselskaber



EF-Tidende nr. C 112 af 04/05/1995 s. 0015 - 0015
Meddelelse fra EFTA-Tilsynsmyndigheden (95/C 274/13)

EFTA-Tilsynsmyndigheden meddeler, at den i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, og artikel 4, stk. 3, i den retsakt, der er anført i punkt 1b) i bilag XV til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Rådets direktiv 90/684/EØF om støtte til skibsbygningsindustrien), har besluttet at fastsætte den fælles maksimumsgrænse for driftsstøtte til skibsbygning, der omtales i direktivets artikel 4, stk. 1 og artikel 5, stk. 1, til 9 % for perioden fra 1. maj 1995 til 31. december 1995.

I overensstemmelse med bestemmelserne i direktivets artikel 4, stk. 2, andet afsnit, fastsættes maksimumsgrænsen for støtte til bygning af små skibe med en værdi på under 10 mio. ECU samt til ombygning af skibe, der er omfattet af direktivet, samtidig til 4,5 % i samme
Godkendelse af statsstøtte i henhold til artikel 61 i EØS-aftalen og artikel 1, stk. 3, i protokol 3 til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning om ikke at gøre indsigelse



EF-Tidende nr. C 292 af 20/10/1994 s. 0013 - 0013



Godkendelse af statsstøtte i henhold til artikel 61 i EØS-aftalen og artikel 1, stk. 3, i protokol 3 til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning om ikke at gøre indsigelse (94/C 292/07) Vedtagelsesdato: 7. 9. 1994 EFTA-medlemsstat: Finland Sag nr.: 94-023 Titel: Beskæftigelsestilskud til unge arbejdsløse med erhvervs- eller universitetsuddannelse Formål: At forbedre færdiguddannede unges muligheder for at få ansættelse i job svarende til deres uddannelse Retsgrundlag: Employment Act (Työllisyyslaki (275/87)) Employment Decree (Työllisyysasetus (130/93)) Rammebeløb: Tilskuddene gives kun til den private sektor: - 1994: 100 mio. FM - 1995: 300 mio. FM - 1996: 300 mio. FM Støtteintensitet: 3 500 FM pr. måned pr. person Varighed: 1994-1996 Betingelser: Årlig indberetning Vedtagelsesdato: 7. 9. 1994 EFTA-medlemsstat: Finland Sag nr.: 94-024 Titel: Beskæftigelsestilskud til lærlingeuddannelse Formål: At øge uddannelsesmulighederne for unge arbejdsløse ved at yde støtte til en arbejdsgiver, som indgår en lærlingekontrakt: i) om erhvervsuddannelse med ufaglærte, arbejdsløse unge under 25 år eller ii) om videreuddannelse med arbejdsløse under 30 år, som har en grunduddannelse Retsgrundlag: Employment Act (Työllisyyslaki (275/87)) Employment Decree (Työllisyysasetus (130/93)) Rammebeløb: Tilskuddene gives kun til den private sektor: - 1994: 48 mio. FM - 1995: 180 mio. FM - 1996: 202 mio. FM Støtteintensitet: 1 500 til 2 500 FM pr. måned pr. person Varighed: 1994-1996 Betingelser: Årlig indberetning
EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING Nr. 68/94/KOL af 27. juni 1994 om ændring af bilag I til beslutning nr. 48/94/KOL om supplerende garantier vedrørende overførbar gastroenteritis for svin, der er bestemt for sygdomsfri EFTA-stater eller -regioner

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN HAR -

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, tilpasset ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 17 og protokol 1, stk. 4, litra d),

under henvisning til den i kapitel I, punkt 1, i bilag I til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde omhandlede retsakt om veterinærpolitimæssige problemer ved handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin (Rådets direktiv 64/432/EØF, i det følgende benævnt »kvæg- og svineretsakten«), særlig artikel 10,

under henvisning til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, tilpasset ved protokollen om tilpasning af aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, særlig artikel 5, stk. 2, litra d), og protokol 1, artikel 1, litra c), og

ud fra følgende betragtninger:

Som meddelt ved skrivelse af 3. januar 1994 betragter Norge sit område som fri for overførbar gastroenteritis (TGE) og har forelagt EFTA-Tilsynsmyndigheden dokumentation herfor i henhold til artikel 10, stk. 1, i kvæg- og svineretsakten;

der bør fastsættes supplerende garantier for at beskytte Norges sundhedsstatus;

de norske myndigheder anvender regler, som mindst svarer til dem, der er fastsat i denne beslutning, når det gælder flytning af avls- og brugssvin inden for landets grænser;

de i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra EFTA-Veterinærudvalget, der bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

1. Bilag I til EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 48/94/KOL af 8. juni 1994 om supplerende garantier vedrørende overførbar gastroenteritis for svin, der er bestemt for sygdomsfri EFTA-stater eller -regioner, affattes som bilaget til nærværende beslutning.

2. Denne beslutning træder i kraft den 1. juli 1994.

3. Denne beslutning er rettet til EFTA-staterne.

4. Kun den engelske udgave af denne beslutning er autentisk.

Udfærdiget i Bruxelles, den 27. juni 1994.

For EFTA-Tilsynsmyndigheden

Pekka SÄILÄ

Medlem af Kollegiet

BILAG

»BILAG I

Regioner, der er fri for overførbar gastroenteritis, og som ikke tillader vaccination

Finland: Alle regioner

Norge: Alle regioner.«
EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING Nr. 37/94/KOL af 11. maj 1994 om ændring af kapitel 27, punkt 3, litra f), i de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN

har ændret kapitel 27, punkt 3, litra f), i de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte, der blev vedtaget den 19. januar 1994 (1), således at punktet erstattes af det følgende:

»Der anvendes en referencerentesats til justering af støtten til nutidsværdi og til beregning af støtteelementet i lån. Referencesatsen skal afspejle den gennemsnitlige rente på det pågældende marked. EFTA-Tilsynsmyndigheden fastsætter referencesatsen i begyndelsen af hvert år på forslag af EFTA-staten på grundlag af gennemsnitssatsen for det forudgående kvartal (af tekniske årsager september, oktober og november). Referencesatsen vil imidlertid blive reguleret på ny i løbet af året, hvis forskellen mellem den gældende referencesats og gennemsnitssatsen, der er registreret i løbet af den seneste tremåneders periode, udgør mere end 15 % af den gældende referencesats.

Reference-/kalkulationsrentesatsen for de enkelte EFTA-stater er i øjeblikket fastsat som følger:

>TABELPOSITION>

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. maj 1994.

På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

Heinz ZOUREK

Medlem af Kollegiet

(1) EFT nr. L 231 af 3. 9. 1994, s. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 12/18

Offentliggørelse af det norske »Samferdselsdepartementets« planer om tildeling af kontrakt om offentlig tjeneste uden forudgående udbud i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 og (EØF) nr. 1107/70 (1)

2012/C 12/06

1. Navn og adresse på den kompetente myndighed: Samferdselsdepartementet Jernbanetransport Postboks 8010 Dep 0030 Oslo NORWAY

2. Type kontrakt, der forventes indgået: Tildeling af kontrakt uden forudgående udbud

3. Tjenesteydelser og områder, der potentielt er omfattet af kontrakttildelingen. National transport af jernbanepassagerer; alle tjenesteydelser, der er omfattet af en kontakt om offentlig tjeneste i 2011, bortset fra Gjøvik-linjen og Ofoten-linjen.

(1) Published in the EEA Supplement No 2, 12.1.2012, page 5.
Tærskelværdier i forbindelse med offentlige indkøb gældende fra 1. januar 2000

(2000/C 91/10)

1. De gældende tærskelværdier pr. 1. januar 2000 for offentlige vareindkøbsaftaler i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 3 i bilag XVI til EØS-aftalen (Rådets direktiv 93/36/EØF), er som følger:

>TABELPOSITION>

2. De gældende tærskelværdier pr. 1. januar 2000 for offentlige bygge- og anlægskontrakter i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 2 i bilag XVI til EØS-aftalen (Rådets direktiv 93/37/EØF), er som følger:

>TABELPOSITION>

3. De gældende tærskelværdier pr. 1. januar 2000 for offentlige tjenesteydelsesaftaler i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 5, litra b), i bilag XVI til EØS-aftalen (Rådets direktiv 92/50/EØF), er som følger:

>TABELPOSITION>

4. De gældende tærskelværdier pr. 1. januar 2000 i forsyningssektoren for vareindkøbsaftaler og tjenesteydelsesaftaler samt bygge- og anlægskontrakter i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 4 i bilag XVI til EØS-aftalen (Rådets direktiv 93/38/EØF), er som følger:

>TABELPOSITION>
E1994X1222(02)

Offentliggørelse af medlemsstaternes afgørelse om at udstede eller tilbagekalde licenser i henhold til artikel 13, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 2407/92 om udstedelse af licenser til luftfartsselskaber



EF-Tidende nr. C 366 af 22/12/1994 s. 0009 - 0010
1.

Følger det af artikel 1, stk. 1, og artikel 2 i Rådets direktiv 98/59/EF samt af effektivitetsprincippet, at en arbejdsgiver, der påtænker at opsige kontrakter med en gruppe arbejdstagere, der dækker tidsbegrænset overarbejde, er forpligtet til at overholde procedurereglerne i direktivet, herunder for så vidt angår konsultation af arbejdstagernes repræsentanter i henhold til direktivets artikel 2 og meddelelse til den kompetente offentlige myndighed i henhold til direktivets artikel 3?
—

Tilsynsmyndigheden indledte proceduren i 2014. Som led i den korrespondance, som Tilsynsmyndigheden efterfølgende har haft med den norske regering, bl.a. i form af åbningsskrivelsen af 4. november 2015 og den begrundede udtalelse af 12. oktober 2016, har regeringen anført, at bopælskravet er udformet med henblik på at sikre adgang til virksomhedens ledelse og for at gøre det muligt for de nationale myndigheder at udøve deres retlige beføjelser over for disse selskaber.
1.

Skal artikel 26, stk. 2, i gennemførelsesdirektiv 2006/73/EF, ifølge hvilket de væsentligste vilkår i ordninger vedrørende gebyrer, provisioner og naturalieydelser kan gives i resuméform, fortolkes således, at oplysninger om sådanne ydelser kan gives i resuméform og være af generel karakter? Hvis EFTA-Domstolen besvarer det første spørgsmål bekræftende, stilles følgende tillægsspørgsmål: 1.1. Skal artikel 26, stk. 2, i gennemførelsesdirektiv 2006/73/EF, ifølge hvilket de væsentligste vilkår i ordninger vedrørende gebyrer, provisioner og naturalieydelser kan gives i resuméform, fortolkes således, at oplysninger om sådanne ydelser kan gives i resuméform og være af generel karakter, f.eks. generelle standardformulerede forretningsvilkår og -betingelser, eller skal oplysningerne gives individuelt for hver enkelt kunde eller kundekategori? Følgende spørgsmål forelægges desuden for EFTA-Domstolen:
C 23/10

Anmodning om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen indgivet af det norske klagenævn for udbud den 18. oktober 2019i sagen Scanteam AS mod den norske regering

(Sag E-8/19)

(2020/C 23/10)

Det norske klagenævn for udbud (Klagenemnda for offentlige anskaffelser) har ved skrivelse af 18. oktober 2019, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 18. oktober 2019, anmodet EFTA-Domstolen om en rådgivende udtalelse om nedenstående spørgsmål i sagen Scanteam AS mod den norske regering:

Finder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud anvendelse på anskaffelser, der foretages af et EFTA-lands udenlandske repræsentation i et tredjeland (uden for EØS)?
1.

Det fastslås, at Island har undladt at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre den retsakt, der er nævnt i punkt 7ja i bilag XIX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1051 af 1. juli 2015 om de nærmere vilkår for varetagelsen af de funktioner, som platformen for onlinetvistbilæggelse (OTB) har, om de nærmere vilkår for den elektroniske klageformular og om de nærmere vilkår for samarbejdet mellem kontaktpunkterne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 524/2013 om onlinetvistbilæggelse i forbindelse med tvister på forbrugerområdet), som tilpasset ved protokol 1 til EØS-aftalen, i sin retsorden, således som det kræves efter aftalens artikel 7.
3.

Betragtes det som et ulovligt prispres i strid med EØS-aftalens artikel 54, når en virksomhed, der har en dominerende stilling på et engrosmarked, fastsætter termineringstakster for sine konkurrenter på en sådan måde, at den dominerende virksomheds egen detailafdeling ville være ude af stand til at tjene på salg af telefonopkald inden for sit system, hvis den skulle bære omkostningerne ved at sælge dem under samme omstændigheder, når den dominerende virksomhed også selv er forpligtet til at købe termineringsydelser fra de samme konkurrenter til en højere pris end den, til hvilken virksomheden sælger termineringsydelser til sine konkurrenter?
1.

Følger det af det EØS-retlige ækvivalensprincip, at en national forældelsesregel, hvorefter der gælder en særskilt frist på et år for at anlægge en erstatningssag som følge af en strafbar handling, som er blevet fastslået ved en endelig straffedom, finder tilsvarende anvendelse på et erstatningssøgsmål i anledning af en tilsidesættelse af artikel 53 og 54 i EØS-aftalen, hvilken tilsidesættelse er blevet fastslået ved en endelig afgørelse truffet af EFTA-Tilsynsmyndigheden, hvorved der blev pålagt en bøde?
1.3.

Hvis retten er forpligtet til at tage hensyn til EØS-aftalens artikel 31 ved bedømmelsen af lovligheden af § 8, tredje afsnit, i PU-forskriften, vil EØS-aftalens artikel 31 så kun være relevant i relation til de produkter, der sædvanligvis betegnes som »protokol 3-produkter«, eller vil støtten blive anset for at udgøre transportstøtte af relevans for alle produktkategorier, selv om transporten er begrænset til vedkommendes egne produkter?
4.

Er artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, litra c), i direktiv 89/665/EØF, eller andre bestemmelser i dette direktiv, til hinder for nationale regler, hvorefter den ordregivende myndighed kan frigøre sig fra et erstatningskrav ved at hævde, at udbudsproceduren under alle omstændigheder burde have været afbrudt som følge af, at den ordregivende myndighed har begået en anden fejl end den, som sagsøgeren har påberåbt sig, og denne anden fejl ikke blev gjort gældende under udbudsproceduren? Hvis en sådan anden fejl kan påberåbes af den ordregivende myndighed, er direktiv 89/665/EØF da til hinder for en national regel, hvorefter den sagsøgende leverandør har bevisbyrden for, at der foreligger en sådan fejl?
1.

Det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 14, stk. 3, i del II i protokol 3 til aftalen mellem EFTA-staterne om etableringen af en tilsynsmyndighed og en domstol, og artikel 6, 7 og 8 i EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 404/14/KOL af 8. oktober 2014 om ordningen for investeringsincitamenter i Island, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den statsstøtte, som blev erklæret uforenelig med aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde ved artikel 2, 3, 4 og 5 i ovennævnte afgørelse, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har annulleret de udestående betalinger, der er omhandlet i artikel 7, tredje punktum, i nævnte afgørelse, og idet Island ikke inden for den fastsatte frist har givet EFTA-Tilsynsmyndigheden alle de oplysninger, der er nævnt i artikel 8 i afgørelsen.
1.

Er en kommune i en kontraherende part i EØS-aftalen, der inden for dennes stedlige kompetenceområde håndterer affald i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiverne 75/442/EØF, 1999/31/EF og 2000/76/EF, en virksomhed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i aftalens artikel 54? I denne forbindelse ønsker den forelæggende ret efter besvarelsen af dette spørgsmål oplyst, om det er af betydning a) at behandlingen af affald er en af de opgaver, som kommunerne er tillagt efter lovgivningen i den relevante kontraherende part, b) at der kan foreligge et konkurrenceforhold i relation til behandlingen af affald mellem private og offentlige enheder som fastsat i lovgivningen i den kontraherende part, c) at det i den kontraherende parts lovgivning er foreskrevet, at en kommune eventuelt ikke må opkræve et højere gebyr end det, der dækker udgifterne til behandling af affald og dertil knyttede aktiviteter.
1.

Det fastslås, at Fyrstendømmet Liechtenstein har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er nævnt i punkt 7a, 7e og 7i i bilag XIX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, ved ikke at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre direktivet inden for den fastsatte frist.
1.

Det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 5 i kapitel XXIX i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Kommissionens direktiv 2008/43/EF af 4. april 2008 om oprettelse i henhold til Rådets direktiv 93/15/EØF af et system til id-mærkning og sporing af eksplosivstoffer til civil brug), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt, eller ikke har underrettet Tilsynsmyndigheden herom.
—

EFTA-Tilsynsmyndigheden fastholder, at den går videre end, hvad der er nødvendigt for at sikre beskyttelsen af folkesundheden ved at kræve, at en fuldt uddannet og kvalificeret tandlæge, der ønsker at udøve en erhvervsmæssig aktivitet i overensstemmelse med sit eksamensbevis, skal ansættes hos en tandlæge i Liechtenstein.
1.

Det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 56v i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/35/EF af 7. september 2005 om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser) som tilpasset til aftalen dels ved protokol 1 hertil, dels ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 65/2009 af 29. maj 2009, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt, eller ikke straks har underrettet Tilsynsmyndigheden herom.
1)

Det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 16b, første led, i bilag IX og i punkt 4, første led, i bilag XII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/44/EF af 6. maj 2009 om ændring af direktiv 98/26/EF om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer og direktiv 2002/47/EF om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse for så vidt angår forbundne systemer og gældsfordringer), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til artikel 7 i EØS-aftalen, idet det ikke (i) inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre retsaktens artikel 2, eller (ii) ikke har underrettet Tilsynsmyndigheden herom.
3.

Hvis andet spørgsmål besvares benægtende, spørges: Skal direktivets artikel 30, stk. 1, fortolkes således, at det er nødvendigt for den part, mod hvilken et pålæg om tilsidesættelse af en foranstaltning rettes, at godtgøre, at betingelserne for tilsidesættelse efter den medlemsstats lovgivning, der finder anvendelse på foranstaltningen, helt åbenbart ikke er opfyldt, f.eks. fordi der ikke er hjemmel til at tilsidesætte den pågældende type foranstaltning?
2)

Er det uforeneligt med EØS-aftalens artikel 11, at en EØS-stat i sin lovgivning eller sine administrative forskrifter medtager bestemmelser, i henhold til hvilke det klart skal anføres på alkoholholdige drikkevarers emballage, at de indeholder alkohol, og at et statsejet monopol kan nægte at acceptere, at sådanne produkter sælges, hvis emballagen ikke opfylder dette krav?
4)

Kræves det ifølge direktiv 2002/83/EF, at medlemsstaterne gennemfører artikel 36 på en sådan måde, at forsikringstagerne erhverver et civilretligt krav over for forsikringsselskabet, der forpligter det til at meddele oplysninger ifølge Bilag III, eller er det tilstrækkeligt for gennemførelsen i national lov, at en misligholdelse af forpligtelsen til at meddele oplysninger ifølge direktivets Bilag III kun er omfattet af sanktioner pålagt af et tilsynsorgan, f.eks. en bøde, inddragelse af en tilladelse eller en anden lignende foranstaltning?
1)

Det fastslås, at Republikken Island ved ikke at have sikret, at dens kompetente myndigheder udarbejdede og efter omstændighederne godkendte strategiske støjkort og udarbejdede støjhandlingsplaner for alle større veje på dens territorium, hvor der passerer over 6 mio. køretøjer om året, og ved ikke at have sikret, oplysningerne fra strategiske støjkort og resuméer af handlingsplaner nævnt i bilag VI til direktivet blev sendt til EFTA-Tilsynsmyndigheden, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 1, artikel 8, stk. 1, og artikel 10 i den retsakt, der er nævnt i punkt 32g i bilag XX til EØS-aftalen (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/49/EF af 25. juni 2002 om vurdering og styring af ekstern støj) som tilpasset EØS-aftalen ved dennes protokol 1. og
—

EFTA-Tilsynsmyndigheden finder, at Island ved ikke at have garanteret betalingen af en minimumserstatning til Icesave-bankens kunder i Nederlandene og Det Forenede Kongerige inden for fristen i direktiv 94/19/EF har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1, artikel 4, stk. 1, artikel 7, stk. 1, og artikel 10, stk. 1, i direktiv 94/19/EF. Endvidere eller subsidiært finder EFTA-Tilsynsmyndigheden, at Island har overtrådt forbuddet mod forskelsbehandling, der udøves på grundlag af nationalitet, i EØS-aftalens artikel 4.