MEDDELELSE 1/99

Vejledning om de nationale domstoles anmodning om rådgivende udtalelser

(1999/C 223/04)

Udviklingen af retsordenen i EØS er bl.a. et resultat af samarbejdet mellem EFTA-Domstolen og nationale domstole gennem ordningen med rådgivende udtalelser fastsat i artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol(1).

Denne vejledning, som er rettet til alle interesserede parter, specielt de nationale domstole, har til formål at gøre dette samarbejde mere effektivt og at gøre det lettere for EFTA-Domstolen at imødekomme nationale domstoles behov ved at give nyttige svar på de spørgsmål, som rejses.

Det skal understreges, at der kun er tale om en vejledning, som ikke er bindende og ikke er udtryk for nogen fortolkning af bestemmelserne om ordningen med rådgivende udtalelser. Den indeholder alene praktiske oplysninger baseret på de erfaringer, som er gjort ved anvendelsen af denne ordning.

1. Enhver domstol i en EFTA-stat, der er part i EØS-aftalen (på nuværende tidspunkt Island, Liechtenstein og Norge), kan anmode EFTA-Domstolen om at fortolke en EØS-bestemmelse, uanset om den indgår i EØS-aftalen eller i den afledte ret, hvis den finder, at dette er nødvendigt for at kunne træffe afgørelse i en sag, den har til behandling(2).

2. En anmodning til EFTA-Domstolen om en rådgivende udtalelse skal begrænse sig til at gælde fortolkningen af en EØS-bestemmelse, fordi EFTA-Domstolen ikke har kompetence til at fortolke national lovgivning. Den domstol, der fremsætter anmodningen, skal anvende den relevante EØS-bestemmelse i den konkrete sag, den har til behandling.

3. Anmodningen til EFTA-Domstolen om en rådgivende udtalelse kan fremsættes i en hvilken som helst form, som er tilladt i national procesret. De nationale procedurer udsættes normalt, indtil Domstolen har afgivet sin udtalelse, men det er kun den nationale domstol, der kan træffe afgørelse om udsættelse af procedurerne i henhold til den national lovgivning.

4. Anmodningen til EFTA-Domstolen om en rådgivende udtalelse kan fremsættes på den nationale domstols sprog(3). I så tilfælde vil spørgsmålene blive oversat til engelsk, som er EFTA-Domstolens sprog. Spørgsmål om fortolkning af EØS-bestemmelser er ofte af generel interesse, og EØS-medlemsstaterne, EFTA-organerne og Fællesskabets institutioner har således ret til at fremsætte deres bemærkninger. Det er derfor ønskværdigt, at anmodningen udformes så klart og præcist som muligt.

5. Anmodningen om en rådgivende udtalelse bør indeholde en kortfattet begrundelse, som samtidig er fuldstændig nok til at give Domstolen og de parter, der skal underrettes (EØS-medlemsstaterne, Fællesskabet, EFTA-Tilsynsmyndigheden og Kommissionen) en klar forståelse af hovedsagens faktiske og juridiske baggrund.

6. Anmodningen bør specielt indeholde(4):

- en redegørelse for de faktiske forhold, som er nødvendige for fuldt ud at kunne forstå hovedsagens juridiske betydning

- en oversigt over den nationale lovgivning, der måtte finde anvendelse

- en redegørelse for de grunde, som har fået den nationale domstol til at forelægge EFTA-Domstolen spørgsmålet eller spørgsmålene, og

- i givet fald en sammenfatning af parternes argumenter.

Målet bør være at gøre det muligt for EFTA-Domstolen at give den nationale domstol et svar, som kan være den til hjælp.

7. Den nationale domstol bør sikre sig, at selve forelæggelseskendelsen indeholder alle relevante oplysninger. Forelæggelseskendelsen bør normalt ikke indeholde bilag. Dog kan EFTA-Domstolen om nødvendigt anmode om relevante bilag.

8. En national domstol kan forelægge EFTA-Domstolen en anmodning om rådgivende udtalelse, så snart den finder, at en udtalelse om fortolkning af EØS-bestemmelserne er nødvendig på et eller flere punkter for at kunne afsige dom. Det skal imidlertid understreges, at det ikke er EFTA-Domstolens opgave at træffe afgørelse om faktiske forhold eller løse tvisten om fortolkning eller anvendelse af nationale bestemmelser. Det er derfor ønskværdigt, at der ikke træffes afgørelse om at anmode om en rådgivende udtalelse, før de nationale procedurer er så langt fremskredne, at den nationale domstol klart kan afgrænse den faktiske og juridiske baggrund for spørgsmålet. De spørgsmål, som rejses, bør også være af faktisk betydning for den sag, som er til behandling. Hypotetiske spørgsmål bør ikke forelægges(5). Under alle omstandigheder vil retsplejen være bedst tjent med at anmodningen ikke fremsættes, før begge parter er hørt.

9. Anmodningen om en rådgivende udtalelse sendes af den nationale domstol direkte til EFTA-Domstolen med anbefalet brev til følgende adresse: EFTA-Domstolen

Dommerkontoret

1, rue du Fort Thüngen L - 1499 Luxembourg Telefon (352) 42 10 81 Fax (352) 43 43 89.

10. Dommerkontoret vil holde løbende kontakt med den nationale domstol, indtil den rådgivende udtalelse er afgivet, og fremsende kopier af de forskellige sagsdokumenter (specielt skriftlige sagsfremstillinger og retsmøderapporten). Domstolen vil også tilsende den nationale domstol sin rådgivende udtalelse. Domstolen sætter pris på at blive underrettet om anvendelsen af dens rådgivende udtalelse i de nationale procedurer og at få tilsendt en kopi af den nationale domstols endelige afgørelse.

11. Der opkræves intet gebyr i forbindelse med forelæggelse af en anmodning om rådgivende udtalelse for EFTA-Domstolen. Domstolen træffer ikke afgørelse om sagsomkostninger.

(1) Sag E-1/95, Samuelsson (1994-1995) EFTA Court Report 145.

(2) Sag E-1/94, Restamark (1994-1995) EFTA Court Report 17.

(3) Se artikel 27, stk. 1, i procedurereglerne.

(4) Se artikel 96, stk. 3, i procedurereglerne.

(5) Sag E-6/96, Wilhelmsen (1997) EFTA Court Report 53.