EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING

Nr. 339/98/KOL

af 3. december 1998

om den norske regerings finansiering af Arcus-gruppen

(Statsstøttesag nr. 95-021 (Norge))

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN HAR -

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde(1), særlig protokol 26, artikel 61-63 og den retsakt, der omtales i punkt 1 i bilag XV om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder,

under henvisning til aftalen mellem EFTA-landene om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol(2), særlig artikel 24 og artikel 1 i protokol 3 til aftalen, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFREMSTILLING

1. Baggrund og korrespondance

På tidspunktet for EØS-aftalens ikrafttrædelse den 1. januar 1994 havde det statsejede norske alkoholmonopol, A/S Vinmonopolet, eneret til import og eksport af vin og spiritus og til produktion og destillation af alkohol til industriformål og til konsum samt isopropanol. For så vidt angår grossistvirksomhed, måtte producenter af vin og spiritus udelukkende sælge deres produkter til A/S Vinmonopolet. Detailhandel, dvs. salg af spiritus, vin og øl med mere end 4,75 % alkohol (stærkt øl) til forbrugerne, måtte kun varetages af A/S Vinmonopolet.

Efter at have undersøgt den norske lovgivning og markedsordningerne for alkoholholdige drikkevarer konkluderede Tilsynsmyndigheden i sin begrundede udtalelse af 30. december 1994 (beslutning nr. 335/94/KOL), at Norge ved at opretholde selskabets eneret på import, eksport og grossistvirksomhed i forbindelse med alkoholholdige drikkevarer og ved at opretholde den institutionelle forbindelse mellem detailhandelsmonopolet og produktionen af alkoholiske drikke ikke havde opfyldt sine forpligtelser i henhold til artikel 11, 12 og 16 i EØS-aftalen.

Som svar på Tilsynsmyndighedens begrundede udtalelse besluttede de norske myndigheder i 1995 at udskille A/S Vinmonopolets produktions- og distributionsaktiviteter fra detailhandelsmonopolet(3). Eksport, import, grossistvirksomhed og produktion skulle varetages af en særskilt gruppe virksomheder, Arcus-gruppen (i det følgende benævnt Arcus). Arcus-gruppen ville blive etableret som et 100 % statsejet holdingselskab, Arcus AS, med to 100 % ejede datterselskaber, Arcus Produksjon AS og Arcus Distribusjon AS. En del af A/S Vinmonopolets aktiver og passiver ville blive overført til Arcus. Disse foranstaltninger ville få virkning fra begyndelsen af 1996.

Ved skrivelse af 23. november 1995 (ref. 95-6773 D) udbad Tilsynsmyndigheden sig fuldstændige oplysninger om lovgivning og administrative ændringer vedrørende organiseringen af markedet for alkoholiske drikke i Norge. I skrivelsen udtryktes bekymring over de korrigerende foranstaltninger over for de overtrædelser, som blev påtalt i den begrundede udtalelse af 30. december 1994, dvs. de foranstaltninger, der skulle være gennemført senest ved udgangen af 1995. De norske myndigheders opmærksomhed blev især henledt på konkurrencereglerne i EØS-aftalens artikel 53-64.

Ved skrivelse af 6. december 1995 (ref. 95-6989 D) underrettede Tilsynsmyndigheden den norske regering om, at myndigheden havde modtaget oplysninger, som tydede på, at Arcusgruppen måske var ved at modtage offentlig støtte, hovedsagelig i form af for lav værdiansættelse af de aktiver, som var overført til selskabet. Under henvisning til artikel 1, stk. 3, i protokol 3 til aftalen om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol blev den norske regering mindet om EFTA-staternes forpligtelse til at underrette Tilsynsmyndigheden i så god tid, at den kan fremsætte sine bemærkninger til eventuelle planer om tildeling eller ændring af støtte. Der gjordes endvidere opmærksom på, at hvis forpligtelsen til at anmelde sådanne planer ikke overholdes, vil støtten anses for at være ulovlig, hvilket kan føre til, at Tilsynsmyndigheden kræver den tilbagebetalt.

De norske myndigheder svarede ved skrivelse af 4. januar 1996 (ref. 96-11 A), at de ikke mente, at de aktiver, der var overført til Arcus-gruppen, var værdiansat for lavt, og at de derfor ikke var forpligtet til at underrette Tilsynsmyndigheden. De norske myndigheder lovede dog at fremsende nærmere oplysninger om værdiansættelsen og finansieringen af Arcus-gruppen til Tilsynsmyndigheden. Dette blev fulgt op med en skrivelse af 11. marts 1996 (ref. 96-1362 A), hvormed Tilsynsmyndigheden modtog en kopi af en rapport udarbejdet af konsulentfirmaet Deloitte & Touche om værdiansættelser og fastlæggelse af åbningsbalancer for udskillelse af A/S Vinmonopolet (D& T-rapporten)(4).

Ved skrivelse af 22. december 1995 (ref. 95-7344 A) modtog EFTA-Tilsynsmyndigheden en klage vedrørende værdiansættelsen af aktiver, som var overført fra A/S Vinmonopolet til Arcus-gruppen. Klageren gjorde gældende, at den norske regerings finansiering af Arcus-gruppen udgjorde statsstøtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Klageren mente, at aktiverne formodentlig var værdiansat 1,5 mia. NOK for lavt i Arcus-gruppens åbningsbalance, hvilket indebar, at Arcus i modsætning til sine konkurrenter ikke ville behøve at opnå en normal forrentning af de anvendte aktivers reale værdi. Klageren frygtede, at denne påståede fordel kunne anvendes til at underbyde priserne på det norske marked, hvilket kunne føre til en situation, hvor Arcus' konkurrenter i fremtiden var udelukket fra loyal konkurrence og derved fra lige adgang til det norske marked for distribution af alkoholiske drikke.

Tilsynsmyndigheden fremsendte i skrivelse af 1. april 1996 (ref. 96-1374 D) en kopi af klagen til de norske myndigheder og bad dem fremsætte deres bemærkninger til klagerens påstande. Tilsynsmyndigheden bad i samme skrivelse de norske myndigheder om at fremsende bestemte yderligere oplysninger, bl.a. om eventuelle planer om at frasælge anlægsaktiver eller udnytte overskydende kapacitet til andre aktiviteter end produktion og handel med alkoholiske drikke. I en svarskrivelse af 7. maj 1996 (ref. 96-2662 A) fra de norske myndigheder fastholdt disse, at der ikke var ydet nogen form for statsstøtte i forbindelse med omstruktureringen af A/S Vinmonopolet. I samme skrivelse anførtes det, at der i øjeblikket ikke var nogen planer om at frasælge vigtige anlægsaktiver. Vedrørende andre eventuelle aktiviteter henvistes der til en kontrakt, der var indgået med et medicinalselskab om udlejning af lagerplads og levering af distributionstjenester. Det anførtes desuden, at den anslåede værdi af indtægter fra disse aktiviteter var indregnet i Arcus' åbningsbalance.

Den 30. oktober 1996 besluttede Myndigheden at indlede en procedure i henhold til artikel 1, stk. 2, i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen (beslutning nr. 246/97/KOL). Den norske regering fik samme dato tilsendt en kopi af beslutningen og opfordredes til at fremsætte sine bemærkninger hertil. Det understregedes, at beslutningen om at indlede en undersøgelsesprocedure ikke foregreb den endelige afgørelse.

Beslutningens hovedpunkter blev offentliggjort i form af en meddelelse i EØS-afsnittet af De Europæiske Fællesskabers Tidende og EØS-tillægget hertil(5). EFTA-Tilsynsmyndigheden opfordrede EFTA-stater, der er part i EØS-aftalen, EU-medlemsstater og andre interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger om de pågældende foranstaltninger inden en måned fra offentliggørelsen af meddelelsen. Europa-Kommissionen fik i overensstemmelse med protokol 27 til EØS-aftalen tilsendt en kopi af beslutningen.

I sin beslutning om at indlede en undersøgelsesprocedure gjorde Tilsynsmyndigheden bl.a. gældende, at Arcus-gruppens åbningsbalance var baseret på en struktur for gruppen, der ikke kan anses for optimal. Tilsynsmyndigheden bemærkede, at fastlæggelsen af åbningsbalancen byggede på den forudsætning, at produktionsfaciliteterne i Bergen og Trondheim ville blive bevaret ved siden af faciliteterne i Oslo. Det bemærkedes endvidere, at det af D& T-rapporten fremgik, at en centralisering af produktionsaktiviteterne i Oslo potentielt ville medføre en betydelig besparelse. Tilsynsmyndigheden var derfor ikke overbevist om, at den af den norske regering anvendte værdiansættelse repræsenterede, hvad en sagkyndig, interesseret køber ville anse for at være den reale værdi, som han ville være villig til at betale for de aktiver, der var blevet overført til Arcus-gruppen. Tilsynsmyndigheden fandt derfor, at der var behov for en yderligere undersøgelse for at kunne fastlægge den korrekte værdi af de aktiver, der var overført fra A/S Vinmonopolet. Tilsynsmyndigheden gjorde desuden gældende, at den ikke havde modtaget oplysninger, som viste, at de norske myndigheder havde pålagt Arcus-gruppen nogen restriktioner med hensyn til anvendelsen af de 226 mio. NOK, der var overført fra A/S Vinmonopolet til dækning af omstruktureringsomkostninger. Tilsynsmyndigheden konkluderede derfor på daværende tidspunkt, at de 226 mio. NOK måtte anses for at være statsstøtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.

Som svar på Tilsynsmyndighedens beslutning om at indlede en undersøgelsesprocedure gav de norske myndigheder i skrivelse af 13. december 1996 (ref. 96-7409 A) yderligere forklaringer på, hvorfor finansieringen af Arcus-gruppen efter deres mening ikke udjorde statsstøtte. Det påpegedes bl.a., at Arcus havde brug for lager- og transportkapaciteten i Bergen og Trondheim. Det anførtes endvidere, at da Arcus' kapacitetsbehov blev vurderet, var de nye tapnings- og lagerfaciliteter i Oslo stadig under bygning, hvilket var endnu en grund til at bevare faciliteterne i Bergen og Trondheim. Med hensyn til omstruktureringsomkostningerne forklarede de norske myndigheder, at overførslen var foretaget på grundlag af et skøn over omkostningerne til den nødvendige omstrukturering og A/S Vinmonopolets beslutning om at skære ned på personalet. De norske myndigheder konkluderede, at de "ikke mente, at der var ydet nogen form for statsstøtte i form af overførsel af aktiver eller finansiel støtte i forbindelse med omstruktureringen af A/S Vinmonopolet."

Den Norske Bryggeri- og Mineralvannindustris Forening reagerede på Tilsynsmyndighedens opfordring til at fremsætte bemærkninger om eventuel statsstøtte til Arcus ved en telefax af 12. marts 1997, dvs. inden for den fastsatte frist på en måned (ref. 97-1656 A). Foreningen udtrykte generel tilslutning til de synspunkter, der var fremført af klageren og Tilsynsmyndigheden. Foreningen henviste bl.a. til påstanden om, at værdien af materielle anlægsaktiver så ud til at være meget lavt ansat. Foreningen henviste desuden til Arcus' planer om at omstille en del af sine produktionsfaciliteter til produktion af øl og udtrykte bekymring over, at denne produktion ville blive baseret på anvendelse af faciliteter, der var overtaget til en lav pris og på midler, der var overført til dækning af omstruktureringsomkostninger. Foreningen udtrykte endvidere bekymring over Arcus-gruppens mulighed for at opnå stordriftsfordele og synergieffekter mellem produktion, distribution og salg, da Arcus havde monopol på produktion af spiritus. Sådanne fordele blev beskrevet som værende utilgængelige for andre producenter af drikkevarer. Foreningen gjorde endvidere gældende, at der var en risiko for krydssubsidiering inden for Arcus' distributionsaktiviteter, dvs. mellem forskellige produktkategorier af spiritus, vin og øl. Foreningens bemærkninger blev videresendt til de norske myndigheder ved skrivelse af 8. september 1997 (ref. 97-5809 D).

De norske myndigheder svarede (ref. 97-6979 A) ved skrivelse af 3. november 1997, at Arcus ved en aftale fra april 1997 havde overført tapningsfaciliteter i Bergen til et lokalt bryggeri, Hardanger Bryggeri A/S, og på samme tid erhvervet aktier i bryggeriet. De norske myndigheder gjorde gældende, at Arcus' engagement i Hardanger Bryggeri A/S var en normal forretningstransaktion, og at de penge, der var involveret i transaktionen, ikke kunne henføres til hverken finansiering af omstruktureringsomkostninger eller værdiansættelse af Arcus-gruppens aktiver. Det anførtes endvidere, at Arcus havde købt aktier i et eksisterende bryggeri på et kommercielt grundlag og derved engageret sig i normal forretningspraksis, som gruppen måtte have ret til, uanset at Arcus havde monopol på produktion af spiritus. Med hensyn til den påståede risiko for krydssubsidiering bemærkede de norske myndigheder, at klagesager, der tidligere var blevet indgivet til EFTA-Tilsynsmyndigheden og den norske konkurrencemyndighed, var blevet afsluttet uden nogen form for indgreb fra de to myndigheder.

Hertil skal det for Tilsynsmyndighedens vedkommende bemærkes, at den i 1996/97 behandlede klager over, at Arcus Distribusjon AS ydede nedslag i prisen til importører og forhandlere af vin og spiritus i Norge. De pågældende klager drejede sig imidlertid ikke om krydssubsidier. Klagerne blev henlagt, efter at Arcus havde forpligtet sig til at bringe sin adfærd i overensstemmelse med EØS-konkurrencereglerne. Det samme gælder for den norske konkurrencemyndigheds behandling af tilsvarende klager.

Uafhængigt af undersøgelsesproceduren har Tilsynsmyndigheden modtaget skrivelser fra parter med økonomiske interesser i engrosdistribution og aktiviteter i tilknytning til distribution og produktion af alkoholiske drikke. Henvendelserne kommer både fra parter med hjemsted i Norge og i andre EØS-lande, og de giver alle uden undtagelse udtryk for alvorlig bekymring over den norske regerings finansiering af Arcus.

En yderligere undersøgelse, som Tilsynsmyndigheden foretog af den norske regerings finansiering af Arcus, viste, at der var behov for afklaring af visse aspekter, som kunne formodes at have indflydelse på resultatet af undersøgelsen. Tilsynsmyndigheden anmodede derfor om yderligere oplysninger ved skrivelse af 11. maj 1998 (ref. 98-3094 D). I samme skrivelse opfordredes de norske myndigheder til at fremsætte bemærkninger til Tilsynsmyndighedens foreløbige observationer. Udover anmodningen om yderligere oplysninger og bemærkninger til overførslen af midler til dækning af omstruktureringsomkostninger og til det, som Tilsynsmyndigheden havde karakteriseret som en suboptimal struktur for Arcus, rejstes der også visse andre spørgsmål. Tilsynsmyndigheden anfægtede bl.a. de - efter dens mening relativt høje - diskonteringssatser, der er anvendt i D& T-rapporten i forbindelse med beregningen af Arcus' værdi(6). Endvidere udbad den sig oplysninger om en miljøforpligtelse i tilknytning til Arcus' ejendom i Trondheim. Til dækning af denne forpligtelse havde A/S Vinmonopolet overført 30 mio. NOK til Arcus, da selskabet påbegyndte sine aktiviteter.

De norske myndigheder svarede ved skrivelse af 9. juni 1998 (ref. 98-3978 A) og 30. juli 1998 (ref. 98-5053 A). Med hensyn til Tilsynsmyndighedens påstand om en suboptimal struktur for Arcus understregedes det, at der ved vurderingen af en eventuel lukning af produktionsanlæggene i Bergen og Trondheim var taget hensyn til risikoen for strejker og uro blandt de ansatte, og at beslutningen om ikke at frasælge var rationel. Der blev fremsendt yderligere oplysninger om den faktiske anvendelse af omstruktureringsmidlerne. Det påpegedes, at personalenedskæringerne var blevet udskudt i forhold til den oprindelige plan, navnlig i Bergen, fordi projektet vedrørende Hardanger Bryggeri A/S var slået fejl. De norske myndigheder fastholdt, at den diskonteringsfaktor, der var blevet anvendt ved fastlæggelsen af åbningsbalancen, var velbegrundet. Endvidere oplystes det, at der var indgået en foreløbig salgsaftale om anlægget i Trondheim.

Tilsynsmyndigheden besluttede at indhente ekstern konsulentbistand til vurdering af problematikken vedrørende Arcus' åbningsbalance og indgik en kontrakt med KPMG Management Consulting AS, Oslo, som udarbejdede en rapport om værdiansættelsen af Arcus(7). Rapporten fremsendtes til de norske myndigheder ved skrivelse af 3. november 1998 (ref. 98-7466 D). De norske myndigheder kommenterede rapporten i en skrivelse af 17. november 1998 (ref. 98-7850 A).

Den 6. november 1998 modtog Tilsynsmyndigheden en telefax (ref. 98-7556 A) fra de norske myndigheder, der var vedlagt en kopi af en skrivelse fra erhvervsministeriet til Arcus' bestyrelse. I skrivelsen underrettedes Arcus om, at staten regnede med en udbytteudbetaling i 1998 på omkring 150 mio. NOK. Som grundlag for beregningen henviste ministeriet til omstruktureringsmidler, der var blevet opført som ekstraordinære indtægter, og til realisering af værdier ved salg af anlægsaktiver.

2. Arcus-gruppen

2.1. Etablering og organisation

Den norske regering besluttede at etablere Arcus AS som et 100 % statsejet holdingselskab med begrænset ansvar(8). Det besluttedes endvidere at etablere to 100 % ejede datterselskaber - Arcus Produkter AS og Arcus Distribusjon AS. Som forberedelse til udskillelsen fra A/S Vinmonopolet blev Arcus-gruppen etableret i september 1995 med en initial egenkapital på 50000 NOK, ejet af A/S Vinmonopolet.

Ved delingen af A/S Vinmonopolet overførtes aktiver og passiver i tilknytning til produktion og distribution til Arcus AS, som igen foretog en fordeling heraf til de to datterselskaber. Aktiver og passiver i tilknytning til detailhandelsmonopolet forblev i A/S Vinmonopolet. A/S Vinmonopolets aktiekapital og anden egenkapital blev delt i forhold til den anslåede værdi af de aktiver, der skulle forblive i detailhandelsmonopolet, og dem, der skulle udskilles og overføres til Arcus-gruppen. Den formelle udskillelse fra A/S Vinmonopolet fandt sted den 1. januar 1996, da Arcus AS' aktiekapital blev overført fra A/S Vinmonopolet til Arcus, hvis nye ejer var industri- og energiministeriet. Som kompensation for de aktiver, der overførtes til Arcus, erhvervede staten, repræsenteret ved industri- og energiministeriet, aktier i holdingselskabet.

Arcus-selskaberne har følgende hovedaktiviteter:

Arcus Produkter AS har overtaget A/S Vinmonopolets eneret til produktion af spiritus i Norge. Produktionsaktiviteterne omfatter, udover produktion af spiritus, tapning af vin og spiritus af indenlandsk og udenlandsk oprindelse. Selskabet sælger sine produkter til detailhandelsmonopolet, hoteller og restauranter og til toldfrie butikker. Desuden producerer det til eksport og sælger alkohol til anvendelse i fremstillings- og lægemiddelindustrien.

Arcus Distribusjon AS, som i januar 1998 ændrede navn til Vectura AS, beskæftiger sig med import, oplagring og distribution af alkoholiske drikke. Selskabet sælger sine tjenesteydelser til producenter, andre grossister og importører og leverer varer til detailhandelsmonopolet og til hoteller og restauranter.

Holdingselskabet Arcus AS varetager, udover ejerskabsfunktionerne, fælles servicefunktioner for gruppen som helhed såsom regnskab/bogholderi, informationsteknologi og personaleadministration. To nye datterselskaber blev etableret, efter at Arcus havde påbegyndt sine aktiviteter. Arcus Eiendom ANS blev etableret den 9. september 1996 med den opgave at forestå administrationen af Arcus' ejendomme. Exar AS, som blev etableret den 13. januar 1998, er ansvarlig for Arcus' produktionsfaciliteter i Bergen. Ifølge de foreliggende oplysninger udfører Exar AS(9) ikke nogen aktiviteter.

Arcus-gruppen blev etableret med tre produktionsanlæg og lagerfaciliteter i henholdsvis Oslo, Bergen og Trondheim samt et anlæg til rektificering af alkohol i Hamar.

2.2. Åbningsbalance

Som led i forberedelserne til fissionen af A/S Vinmonopolet anmodede ejeren, social- og sundhedsministeriet, konsulentvirksomheden Deloitte og Touche (D& T) om at udarbejde en rapport med forslag til fastlæggelse af en åbningsbalance for de aktiviteter, der skulle udskilles fra A/S Vinmonopolet. D& T-rapporten(10) af 25. september 1995 dannede grundlag for den norske regerings forslag til parlamentet(11) om fastlæggelse af en åbningsbalance for Arcus. Tallene i den åbningsbalance, der blev forelagt parlamentet, var identiske med tallene i D& T-rapporten. Posterne i åbningsbalancen er gengivet i tabel 1. Forslaget, der blev forelagt i november 1995, vedrørte en åbningsbalance, som skulle være fastlagt pr. 1. januar 1996. En endelig åbningsbalance kunne ikke fastlægges, før de endelige regnskaber for A/S Vinmonopolet for 1995 var opstillet. Tallene i den endelige åbningsbalance er ligeledes gengivet i tabel 1. I åbningsbalancen blev posterne specificeret for hver af de tre selskaber i Arcus-gruppen, Arcus Produksjon A/S, Arcus Distribusjon A/S og holdingselskabet Arcus A/S. I denne beslutning vises kun tallene for den konsoliderede Arcus-gruppe.

Tabel 1

Åbningsbalancer for Arcus-gruppen

>TABELPOSITION>

Fastlæggelsen af åbningsbalancen byggede på følgende principper og forudsætninger:

Deloitte og Touche baserede værdiansættelsen af Arcus-gruppen på den såkaldte nutidsværdimetode. Ifølge denne metode beregnes fremtidige cashflows på basis af et skøn over markedsudviklingen, driftsomkostninger osv. Værdien af de økonomiske aktiviteter ansættes til summen af forventede fremtidige nettoindtægter tilbagediskonteret til deres nutidsværdi. Diskonteringsfaktoren er udtryk for den forrentning, der kalkuleres med. Beregningerne var baseret på den forudsætning, at den eksisterende produktionsstruktur med faciliteter i Oslo/Hamar, Bergen og Trondheim blev opretholdt.

Deloitte og Touche fastsatte nutidsværdien af Arcus' driftsaktiviteter (Arcus Produkter AS og Arcus Distribusjon AS) til 203 mio. NOK. På grundlag af denne værdi blev værdien af Arcus' anlægsaktiver anslået til 175 mio. NOK, heri medregnet andre aktiver og passiver. Aktiekapitalens nutidsværdi blev ansat til 203 mio. NOK.

Ved delingen af driftskapitalen i det tidligere A/S Vinmonopolet skulle Arcus have et beløb på 154 mio. NOK, der indgik i posten "kassebeholdning og indeståender" og bogførtes som "anden egenkapital", hvilket gav en samlet egenkapital på 357 mio. NOK (203 + 154). I overensstemmelse med principperne for fissionen blev 230 mio. NOK bogført som "andre kortfristede tilgodehavender og beholdninger". Gælden (kortfristet og langfristet), blev sat til 202 mio. NOK (175 + 27).

Omstruktureringsomkostningerne i forbindelse med opsplitningen af det tidlige monopol blev ansat til 236,7 mio. NOK. Yderligere oplysninger herom findes i afsnit II, punkt 2.2. i denne beslutning. Dette beløb blev tilbagediskonteret og fastsat til 226 mio. NOK, der bogførtes som et passiv i den foreslåede åbningsbalance. Til dækning af disse omkostninger skulle et tilsvarende beløb overføres fra A/S Vinmonopolet til Arcus. 226 mio. NOK blev derfor opført under "kassebeholdning og indeståender" i den foreslåede åbningsbalance. Omstruktureringsomkostningerne blev på denne måde adskilt fra vurderingen af gruppens nutidsværdi.

Omkostningerne i tilknytning til en miljøforpligtelse, der påhvilede Arcus' ejendom i Trondheim, fastsattes til 30 mio. NOK, jf. afsnit II, punkt 2.3. Til dækning af disse omkostninger skulle et tilsvarende beløb overføres fra A/S Vinmonopolet. I den foreslåede åbningsbalance blev der derfor føjet 30 mio. NOK til posten "kassebeholdning og indeståender". Miljøomkostningerne blev i lighed med omstruktureringsomkostningerne bogført som et passiv.

Som et resultat af disse posteringer blev de samlede passiver i den foreslåede åbningsbalance fastsat til 458 mio. NOK. Egenkapitalen blev sat til 357 mio. NOK. Omsætningsaktiverne var anslået til 640 mio. NOK og anlægsaktiverne til 175 mio. NOK. Sidstnævnte beløb repræsenterede den anslåede værdi af Arcus' ejendomme, produktionsfaciliteter og udstyr.

Den foreslåede åbningsbalance dannede basis for de endelige beslutninger. Arcus blev etableret med en egenkapital på 357 mio. NOK, hvoraf 203 mio. NOK var aktiekapital. Værdien af anlægsaktiver i form af ejendomme, anlæg og udstyr fastsattes til 175 mio. NOK. 256 mio. NOK blev overført fra A/S Vinmonopolet til dækning af omstruktureringsomkostninger og miljøomkostninger. Som det fremgår af tabel 1, var den eneste nævneværdige forskel mellem den foreslåede og den endelige åbningsbalance en reduktion i den bogførte gæld (hovedsagelig den kortfristede) og af praktiske årsager en tilsvarende reduktion i omsætningsaktiver.

I sit forslag til parlamentet(12) anførte den norske regering, at Arcus forventedes at give en tilfredsstillende forrentning af egenkapitalen, som et minimum 10-12 % efter skat.

2.3. Omkostninger for A/S Vinmonopolet

Af de beregninger, som værdiansættelsen byggede på, fremgik det, at den fremtidige cashflow ikke kunne forventes at give en tilfredsstillende forrentning af den bogførte værdi i A/S Vinmonopolets regnskaber før opsplitningen. Det blev derfor besluttet at nedskrive A/S Vinmonopolets kapital i regnskaberne for 1995. Værdien af anlægsaktiverne blev nedskrevet med 476 mio. NOK fra en oprindelig værdi på 791 mio. NOK til 315 mio. NOK(13). Det sidstnævnte beløb blev igen delt mellem anlægsaktiver, der opførtes i Arcus' åbningsbalance, og anlægsaktiver, der forblev i detailhandelsmonopolet. De ekstraordinære nedskrivningsomkostninger på 476 mio. NOK blev opført i A/S Vinmonopolets regnskab for 1995 tillige med det overførte beløb på 256 mio. NOK til dækning af omstrukturerings- og miljøomkostninger. Som følge af fissionen blev der således opført ekstraordinære omkostninger til et beløb af 732 mio. NOK i A/S Vinmonopolets regnskaber for 1995, jf. tabel 2.

Tabel 2

Ekstraordinære omkostninger for A/S Vinmonopolet 1995

>TABELPOSITION>

Kilde:

A/S Vinmonopolet, årsberetning 1995.

2.4. Likvidationsværdi

Efter anmodning fra Tilsynsmyndigheden forelagde de norske myndigheder et skøn over likvidationsværdien af de aktiver, der blev overført til Arcus. De tal, som skønnet bygger på, er vist nedenfor:

Tabel 3

Likvidationsværdi af Arcus-selskaberne

>TABELPOSITION>

Kilder:

Skrivelse fra industri- og energiministeriet af 7. maj (ref. 96-2662 A).

Værdiansættelsen af jord og ejendomme var baseret på et skøn, som var afgivet af en uafhængig vurderingsmand. Nettosalgsværdien af produktionsanlæggene blev anslået af Arcus. Omkostningerne i forbindelse med afskedigelser blev ansat på grundlag af D& T-rapporten og tidligere indgåede aftaler mellem A/S Vinmonopolet og dets ansatte. Andre likvidationsomkostninger blev ansat af Arcus.

2.5. Markedsandel, ovnsætning og økonomiske resultater

Ifølge den nye bevillingsordning for salg af alkoholiske drikke i Norge, som trådte i kraft i begyndelsen af 1996, skulle tilladelser til distribution, eksport og import af alkoholiske drikke udstedes af de norske myndigheder(14) Der var den 1. januar 1996 endnu ikke udstedt nogen tilladelser. Arcus Distribusjon AS påbegyndte derfor sine aktiviteter i 1996 i en faktisk monopolsituation i en overgangsperiode. I løbet af 1996 har andre forhandlere fået tilladelse til import, eksport og distribution af alkoholiske drikke. I 1997 havde Arcus Distribusjon AS en markedsandel på 65 % af de samlede leverancer af alkoholiske drikke til detailhandelsmonopolet og hotel- og restaurationssektoren(15).

Arcus Produkter AS' andel af det samlede salg af vin og spiritus i Norge faldt i 1996 og 1997 sammenlignet med A/S Vinmonopolets tidligere andele. Faldet i markedsandele vedrørte i mindre grad Arcus' egne mærker end mærker, som selskabet importerede tappet eller utappet. I 1997 blev mere end 33 % af salget af vin og spiritus til de endelige forbrugere i Norge produceret eller tappet af Arcus Produkter AS(16). Eksporten angives i 1996 at tegne sig for 5 % af det samlede salg(17), med Tyskland som det vigtigste marked.

Da der ikke produceres vin i Norge i nævneværdigt omfang, og da Arcus Produkter AS har monopol på produktion af spiritus, vil al spiritus og så godt som al vin, der indkøbes af Arcus-selskaberne tappet eller utappet, være import. Landene i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er blandt de største eksportører af de omhandlede produkter.

Arcus' årsberetning for 1996 viser, at Arcus' samlede indtægter efter fradrag af punktafgifter beløb sig til 1296 mio. NOK. Driftsresultatet var på 26,6 mio. NOK. Nettoindtægterne fra finansielle transaktioner på 13,7 mio. NOK. 62,1 mio. NOK af de overførte midler til dækning af omstruktureringsomkostninger var opført som ekstraordinære indtægter, hvormed åreresultatet blev på 102,4 mio. NOK. 16,1 mio. NOK(18) blev hensat som udbytte, jf. tabel 4.

I 1997 beløb Arcus' samlede indtægter efter fradrag af punktafgifter sig til 1245 mio. NOK. Da driftsomkostningerne var højere end driftsindtægterne, var der et negativt driftsresultat på 12,8 mio. NOK. Arcus' regnskaber udviste ikke desto mindre et positivt samlet resultat på 27,8 mio. NOK. Dette resultat opnåedes på grundlag af finansielle nettoindtægter på 10,7 mio. NOK og ved at bogføre 39,0 mio. NOK (hvoraf 38,3 mio. NOK stammede fra omstruktureringsmidlerne) som ekstraordinære indtægter og fratrække ekstraordinære omkostninger på 9,1 mio. NOK. Der blev ikke udbetalt udbytte i 1997.

Tabel 4

Arcus-gruppen: økonomiske resultater i 1996 og 1997

>TABELPOSITION>

Kilder

Arcus' årsberetninger for 1996 og 1997.

II. VURDERING

1. Principper

1.1. Det relevante marked

Tilsynsmyndigheden bemærker, at Arcus' aktiviteter vedrører produktion af og handel med varer, som falder ind under EØS-aftalens anvendelsesområde (jf. artikel 8, artikel 23, litra b) og protokol 3, 8 og 47 til EØS-aftalen). Det gælder bl.a. for øl og spiritus, som er opført i tabel I og II i protokol 3 til EØS-aftalen(19).

Overførslen af aktiver fra A/S Vinmonopolet til Arcus er dermed omfattet af statsstøttereglerne i EØS-aftalen og tilsyns- og domstolsaftalen og skal bedømmes efter disse. Der skal i den forbindelse gøres opmærksom på, at statsstøttereglerne også gælder for servicesektoren.

1.2. Artikel 61, stk. 1

I henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, er:"enhver støtte, som ydes af EU-medlemsstater, EFTA-stater eller ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med EØS-aftalen i det omfang, den påvirker samhandelen mellem de kontraherende parter".

Det betyder, at for at en støtteforanstaltning udgør statsstøtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, skal den:

1) Være ydet ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form

2) begunstige visse virksomheder eller visse produktioner

3) fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem de kontraherende parter.

Statsmidler

Samtlige de foranstaltninger, der her skal undersøges, indebærer anvendelse af statsmidler, da de drejer sig om overførsel af aktiver, dvs. anlægsaktiver og finansielle ressourcer, til Arcus fra A/S Vinmonopolet, et 100 % statsejet selskab. Det er hævdvunden retspraksis(20), at midler, der overføres fra et statsejet selskab som A/S Vinmonopolet i samme grad som midler, der overføres direkte fra staten, kan falde ind under begrebet "støtte ydet ved hjælp af statsmidler" i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Da statsmidlerne kan ydes "under enhver tænkelig form", betyder det, at såvel finansielle aktiver som anlægsaktiver og andre fordele er omfattet af EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Den første betingelse er derfor opfyldt for samtlige de foranstaltninger, der er omhandlet i nærværende beslutning, såfremt de indebærer økonomiske fordele for modtageren.

Foranstaltninger, der begunstiger visse virksomheder

Hvad den anden betingelse angår, er det indlysende, at for så vidt som foranstaltningerne indebærer tilførsel af finansielle midler og anlægsaktiver på gunstige vilkår, er modtageren "visse virksomheder", nemlig selskaberne i Arcus-gruppen.

Indvirkning på konkurrencen og samhandelen

Spiritus produceret af Arcus Produkter AS konkurrerer på det norske marked og på eksportmarkederne med tilsvarende drikkevarer, der produceres i andre EØS-lande. Arcus Produkter AS importerer spiritus og vin til tapning og videresalg. Vectura AS (tidligere Arcus Distribusjon AS) er den største aktør på det norske marked inden for engrossalg og distribution af vin og spiritus af udenlandsk eller indenlandsk oprindelse. Disse aktiviteter udføres i konkurrence med andre virksomheder, der beskæftiger sig med import og salg af de pågældende drikkevarer. Hvad angår markedsandel, omsætning og økonomiske resultater, henvises der til afsnit I, punkt 2.5 i denne beslutning.

Enhver økonomisk fordel, der måtte være forbundet med finansieringen af Arcus-gruppen, vil derfor fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen inden for det område, der er omfattet af EØS-aftalen, og dermed udgøre statsstøtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Såfremt støtteforanstaltningerne indebærer sådanne fordele, er den tredje betingelse opfyldt.

Det, der nu skal undersøges, er derfor, om den norske regerings finansiering af Arcus kan anses for at have 'begunstiget' Arcus, for dermed at fastslå, om der er tale om statsstøtte, og, hvis dette er tilfældet, at måle støtteelementernes størrelse. Resultaterne af Tilsynsmyndighedens undersøgelse fremlægges i afsnit II, punkt 2 i denne beslutning.

1.3. Det markedsøkonomiske investorprincip

Ved vurderingen af om finansielle transaktioner mellem en EFTA-stat og en offentlig virksomhed udgør statsstøtte, anvender Tilsynsmyndigheden det såkaldte markedsøkonomiske investorprincip, som er omhandlet i kapitel 19 og 20 i procedurereglerne og de materielle regler vedrørende statsstøtte vedtaget af Tilsynsmyndigheden den 19. januar 1994(21) (retningslinjer for statsstøtte). Formålet med at anvende dette princip er at sikre, at offentlige og private virksomheder inden for tilsvarende sektorer og i sammenlignelige økonomiske og finansielle situationer behandles ens med hensyn til finansielle tilskud og forskellige former for offentlig intervention. Hvis offentlige midler til offentlige virksomheder ydes på gunstigere vilkår (dvs. på mere fordelagtige økonomiske vilkår), end en privat ejer ville yde midler til en privat virksomhed i en sammenlignelig finansiel og konkurrencemæssig situation, får de offentlige virksomheder en fordel, som private virksomheder ikke ville kunne opnå fra deres ejere. Medmindre den gunstigere tilførsel af offentlige midler bliver behandlet som støtte og bedømt efter undtagelsesbestemmelserne i aftalen, er princippet om neutral behandling af offentlige og private virksomheder overtrådt(22).

I overensstemmelse med sektion 20.3, punkt 2, i retningslinjerne for statsstøtte anvender Tilsynsmyndigheden det markedsøkonomiske investorprincip "som grundlag for at bestemme, om der foreligger støtte, og hvis dette er tilfældet, til at måle støttens størrelse" (forfatterens understregning).

På grundlag af EF-domstolens udformning af det markedsøkonomiske investorprincip(23) vil Tilsynsmyndigheden således undersøge, "om en privat aktionær ud fra udsigterne til rentabel drift under lignende omstændigheder ville have foretaget en tilsvarende kapitaltilførsel idet der herved skal ses bort fra ethvert socialt, regionalpolitisk eller sektorbestemt hensyn", jf. retningslinjer for statsstøtte, sektion 20.3, punkt 4. (forfatterens understregning).

EF-Domstolen har vedrørende det markedsøkonomiske investorprincip yderligere præciseret, at "der vel skal foretages en sammenligning mellem de indgreb, som iværksættes af en offentlig investor, når denne forfølger visse formål mht. økonomisk politik, og den fremgangsmåde, der følges af en privat investor, men denne sidste behøver ikke nødvendigvis være en almindelig investor, som placerer kapital til forrentning på kortere eller længere sigt, men skal dog i det mindste være et privat holdingselskab eller en privat koncern af virksomheder, som følger en global eller sektorbestemt strukturpolitik, og som lader sig lede af mere langsigtede rentabilitetsudsigter."(24)

2. Bedømmelse af statsstøtteelementer

2.1. Værdien af anlægsaktiver, der er overført fra A/S Vinmonopolet til Arcus

2.1.1. Indledende bemærkninger

Tilsynsmyndigheden finder, at den af de norske myndigheder anvendte værdiansættelsesmetode, nutidsværdimetoden, som også er anvendt i D& T-rapporten, er velegnet til at værdiansætte investeringer i tilfælde, hvor investoren har en langsigtet interesse, sådan som det gælder for den norske regering i det her omhandlede tilfælde.

Resultaterne af en sådan værdiansættelse af et selskab bygger på en række antagelser, som igen bygger på mange usikkerhedsfaktorer og subjektive vurderinger. Det er ikke Tilsynsmyndighedens opgave at sætte sine egne vurderinger i stedet for investorens(25), og den har følgelig ikke anfægtet D& T-rapportens mange antagelser og beregninger vedrørende markedsprognoser, mark-ups, forventede omkostninger og likviditetsbehov. Tilsynsmyndigheden har imidlertid bemærket, at Deloitte og Touche i rapporten giver udtryk for, at der er foretaget en konservativ beregning af Arcus' værdi. Dette forklares med en henvisning til den norske selskabslovs regler om forsigtig vurdering af anlægsaktivers værdi, men også med, at selskabet ikke skulle handles på markedet. Der henvises desuden til den norske regerings erklærede politik om at holde alkoholforbruget i Norge på et så lavt niveau som muligt.

For så vidt angår de enkelte poster i åbningsbalancen, har Tilsynsmyndigheden ikke fundet grund til at gøre indsigelse mod de bogførte værdier for kortfristede tilgodehavender og beholdninger eller for kort- og langsigtet gæld. Det samme gælder kapitaltilførslen på 154 mio. NOK til dækning af driftskapitalbehovet. Disse poster antages at afspejle en rationel fordeling af aktiver og passiver i forbindelse med fissionen og en nødvendig tilførsel af midler til dækning af et reelt likviditetsbehov. Tilsynsmyndigheden må imidlertid gøre indsigelse mod værdiansættelsen af anlægsaktiverne og den kompensation i form af aktier, som staten modtog for overførslen af disse aktiver, jf 2.1.2-2.1.4. Overførslerne til dækning af omstrukturerings- og miljøomkostninger behandles særskilt nedenfor.

Ved undersøgelsen af om der i forbindelse med værdiansættelsen af Arcus er ydet statsstøtte, må der ikke anlægges en bagklogskabens synsvinkel, jf. retningslinjer for statsstøtte, sektion 20.5, punkt 2. Tilsynsmyndigheden har i overensstemmelse hermed baseret sin undersøgelse på de oplysninger, som de norske myndigheder havde adgang til på det tidspunkt, da aktiverne blev overført fra A/S Vinmonopolet til Arcus.

2.1.2. Suboptimal struktur

Tilsynsmyndigheden anførte i sin beslutning om at indlede en undersøgelsesprocedure, at den ansatte værdi af Arcus' egenkapital, 357 mio. NOK, var baseret på en beregning, der byggede på, hvad der måtte anses for at være en suboptimal struktur for Arcus-gruppen.

Tilsynsmyndighedens undersøgelse har bekræftet ovennævnte observation. Oplysninger i navnlig D& T-rapporten(26) og A/S Vinmonopolets forretningsplan viser, at de norske myndigheder baserede deres værdiansættelse på en suboptimal produktionsstruktur for Arcus, dvs. en produktionsstruktur, som ikke ville maksimere nutidsværdien af Arcus' driftsindtægter. Det skal i den forbindelse bemærkes, at åbningsbalancen byggede på den forudsætning, at de eksisterende produktionsanlæg skulle bevares.

A/S Vinmonopolets forretningsplan blev forelagt i 1995, og det fremgik heraf, at tapning af vin og spiritus ville være langt mere omkostningskrævende i Bergen og Trondheim end i Arcus' nye faciliteter i Oslo(27). Det var således klart allerede i efteråret 1995, at det ud fra et forretningsmæssigt synspunkt ikke var rationelt at videreføre Arcus' produktionsvirksomhed i Bergen og Trondheim.

Det anføres således i D& T-rapporten, at Arcus-selskabernes forventede indtægter ikke ville sætte dem i stand til at betale den anslåede husleje i Bergen og Trondheim. Det fremgår endvidere af bilag 1 i D& T-rapporten, at Arcus ville opnå en klar økonomisk fordel ved at sælge faciliteterne i Bergen og Trondheim eller alternativt ved at udleje dem eller anvende dem til andre kommercielle aktiviteter.

D& T-rapporten indeholder beregninger af de økonomiske fordele ved at centralisere produktionsaktiviteterne i de nye faciliteter i Oslo. Nutidsværdien af en sådan mere fordelagtig struktur, inklusive værdien af indtægter fra salg af ejendomme, blev anslået til 202 mio. NOK. Dette skøn var ikke baseret på antagelsen om en umiddelbar lukning af faciliteterne i Bergen og Trondheim, men på en antagelse om, at de ville blive solgt i 1999. Det forudsattes desuden, at der skulle foretages visse investeringer i Oslo, at der skulle kalkuleres med yderligere omstruktureringsomkostninger, og at der ville kunne opnås besparelser i form af reducerede personaleomkostninger.

For så vidt angår omkostninger i forbindelse med fissionen af A/S Vinmonopolet, jf. også ovenstående tabel 2, hedder det i D& T-rapporten, at disse omkostningers størrelse bl.a. var begrundet i, at Arcus formodedes at foretage "blødere" omstruktureringsforanstaltninger end en virksomhed, der fungerer på markedsvilkår, ville kunne tillade sig. Dette bekræftes i den tidligere omtalte skrivelse af 9. juni 1998, hvor de norske myndigheder anfører, at valget af en suboptimal struktur var begrundet i ønsket om at undgå strejker og uro blandt de ansatte.

De norske myndigheder anførte i deres skrivelse af 13. december 1996, at det ikke var til at forudse, at der ville blive tale om overkapacitet, som kunne resultere i yderligere lønninger, eller at selskabet inden for en overskuelig fremtid ville være i stand til at omstrukturere sine aktiviteter med henblik på at nedbringe omkostningerne. Derfor kunne en omstrukturering af produktionsanlæggene ikke indregnes i åbningsbalancen. Tilsynsmyndigheden har imidlertid bemærket, at det af A/S Vinmonopolets årsberetning for 1995 og Arcus' årsberetning for 1996 fremgår, at nye automatiserede lagerfaciliteter i Oslo stod parat og blev taget i brug allerede den 1. november 1995. Nye produktionsfaciliteter i Oslo, bl.a. faciliteter beregnet til modtagelse af utappet vin og spiritus og tre nye produktionslinjer til tapning, blev afprøvet og indkørt i efteråret 1995. Den 1. januar 1996 var disse faciliteter fuldt operative.

Tilsynsmyndigheden mener under henvisning til de ovennævnte forhold, at de norske myndigheders bedømmelse af situationen var i strid med den måde, hvorpå en rationel markedsinvestor ville have handlet ud fra de oplysninger, der forelå på det tidspunkt, da Arcus blev etableret(28). Det burde have været indlysende, at der relativt hurtigt ville blive tale om overkapacitet, og at faciliteterne i Bergen og Trondheim dermed ville kunne sælges eller anvendes til alternative aktiviteter inden for en overskuelig fremtid. Som tidligere nævnt indeholdt D & T-rapporten alternative beregninger, der byggede på et sådant scenario.

Som nævnt påpegede de norske myndigheder i deres skrivelse af 9. juni 1998, at ønsket om at forebygge protester og uro blandt de ansatte var en faktor, der blev taget i betragtning ved valget af produktionsstruktur. Men ifølge retningslinjerne for statsstøtte kan sociale hensyn jf. afsnit II, punkt 1.3 - ikke alene retfærdiggøre opretholdelsen af en suboptimal produktionsstruktur. En markedsinvestor ville desuden ikke pådrage sig omkostninger ved at opretholde en ineffektiv produktionsstruktur, hvis ikke de hermed forbundne fordele var større end omkostningerne. De norske myndigheder har på ingen måde godtgjort, at fordelene ved at undgå eventuel uro blandt de ansatte ville være større end omkostningerne ved at opretholde en ineffektiv produktionsstruktur. Deloite og Touche ansatte som nævnt disse omkostninger, som er lig med gevinsten ved en rationel produktionsstruktur, til 202 mio. NOK, bl.a. ud fra den forudsætning, at omstruktureringen ville blive gennemført mere end tre år efter, at analysen var foretaget.

Som det påpeges i afsnit 2.2, er overførslen af 226 mio. NOK til dækning af omstruktureringsomkostninger et yderligere bevis på, at anlægsaktiver og egenkapital er ansat for lavt i Arcus' åbningsbalance. Den anslåede nutidsværdi af de forventede fremtidige nettoindtægter var sat til 203 mio. NOK. I et sådant tilfælde giver det, set fra et økonomisk synspunkt, ingen mening at overføre 226 mio. NOK til dækning af omstruktureringsomkostninger, når der er betydelige værdier at realisere ved en likvidation af virksomhederne, selv efter at forpligtelserne over for samtlige ansatte er tilgodeset, jf. afsnit I, punkt 2.4. Kun en højere anslået nutidsværdi kunne berettige en sådan overførsel.

Det må derfor konkluderes, at beslutningen om at opretholde produktionsaktiviteterne i Bergen og Trondheim var i strid med det markedsøkonomiske investorprincip.

Det understreges i D& T-rapporten, at den anslåede yderligere værdi på 202 mio. NOK af en mere rationel produktionsstruktur var behæftet med stor usikkerhed. Der er imidlertid intet i rapporten, der tyder på skævheder i beregningen. Tilsynsmyndigheden gør i den forbindelse opmærksom på, at den type vurderinger, der er tale om i D& T-rapporten, uanset om det drejer sig om beregning af oprindelig værdi eller yderligere værdi, altid vil være behæftet med en række usikkerhedsmomenter, og at resultaterne derfor altid kan vise sig at blive både bedre og dårligere end forudset. Alt i alt har Tilsynsmyndigheden ikke fundet grund til at anfægte den i D& T-rapporten anslåede yderligere værdi på 202 mio. NOK, med undtagelse af et bestemt aspekt vedrørende den miljøforpligtelse, der påhviler ejendommen i Trondheim.

Beregningen af den yderligere værdi på 202 mio. NOK var bl.a. baseret på den forudsætning, at ejendommen i Trondheim blev solgt i 1999 til en anslået pris af 45 mio. NOK. I dette beløb var fratrukket 4 mio. NOK, som skulle anvendes til dækning af miljøomkostninger, jf. afsnit II, punkt 2.3. Eftersom der i åbningsbalancen var opført en særskilt miljøpost på 30 mio. NOK, skulle de 4 mio. NOK, der var ansat til 3 mio. NOK i nutidsværdi, lægges oven i de 202 mio. NOK.

En "going concern"-værdiansættelse af Arcus skulle have været baseret på en økonomisk struktur, der afspejler den økonomisk mest fordelagtige anvendelse af aktiverne. Tilsynsmyndigheden har derfor draget den konklusion, baseret på beregningerne i D& T-rapporten og under henvisning til det markedsøkonomiske investorprincip, at anlægsaktiver og egenkapital i Arcus' åbningsbalance var ansat 205 mio. NOK for lavt. Der henvises i den forbindelse også til den anførte konservative karakter af den vurdering, der blev foretaget ved fastlæggelsen af åbningsbalancen.

2.1.3. Kapitalomkostninger

Kapitalomkostninger, dvs. den pris, til hvilken en investor vil være villig til at tilføre kapital til en virksomhed, er den målestok, der anvendes, når en privat investor skal vurdere, om afkastet af en kapitalinvestering og renten er acceptabel. Den standardmetode, som analytikere anvender til beregning af kapitalomkostninger, er den såkaldte Capital Asset Pricing Model (CAPM).

I D& T-rapporten er beregningen af Arcus' kapitalomkostninger baseret på CAPM-metoden. Kapitalomkostningerne (diskonteringssatserne) blev imidlertid ganget med en faktor på 1,35 for at kompensere for Arcus-aktiernes ringe likviditet (en såkaldt likviditetspræmie, jf. D& T-rapporten, s. 62). Kapitalomkostningerne fastsattes til henholdsvis 10,3 % p.a. for produktion af vin og spiritus, 12,2 % p.a. for produktion af alkohol til industriformål og 11,9 p.a. for distributionsaktiviteter.

Værdiansættelser af langsigtede projekter og investeringer i virksomheder baseret på nutidsværdimetoden er følsomme over for diskonteringssatsen. Hvis kapitalomkostningerne sættes for højt, vil værdien af et projekt eller en virksomhed som målt ved nutidsværdien af dens cashflow blive ansat for lavt. Omvendt vil værdien blive ansat for højt, hvis kapitalomkostningerne sættes for lavt.

Ved investeringer i ikke-børsnoterede aktier lægges der normalt en likviditetspræmie oven i forrentningssatsen. Denne præmie kan opfattes som en kompensation for eventuelle vanskeligheder med at sælge aktierne. For en investor med et langsigtet perspektiv og uden planer om at sælge i en overskuelig fremtid, vil en likviditetspræmie være uden betydning. Og når en transaktion omfatter et helt selskab og ikke blot enkelte aktier, er det endnu mindre relevant at regne med en likviditetspræmie.

I sin skrivelse til de norske myndigheder af 11. maj 1998 anførte Tilsynsmyndigheden, at det ikke er relevant for investorer med et langsigtet investeringsperspektiv at kræve kompensation i form af en likviditetspræmie. Tilsynsmyndigheden henviste desuden til, at referencerenten (og diskonteringssatsen) for Norge var 8,19 % i 1995 og 7,00 % i 1996, dvs. væsentligt lavere end de satser, der kalkuleres med i D& T-rapporten.

Under henvisning til det markedsøkonomiske investorprincip som præciseret af EF-Domstolen, jf. afsnit II punkt, 1.3., er Tilsynsmyndigheden kommet til den konklusion, at A/S Vinmonopolets overførsel af aktiver til Arcus skal vurderes ud fra det synspunkt, som en investor med langsigtede mål, ville anlægge. Der er ingen oplysninger i sagen, der tyder på, at den norske regering opfattede ejerskabet af Arcus som værende af kortsigtet karakter, eller at dens finansiering af Arcus var ledet af kortsigtede profithensyn. Tilsynsmyndigheden finder derfor, at den norske regerings krav om kompensation for Arcus-aktiernes ringe likviditet er i strid med den strategi, en investor med langsigtede mål ville følge, og mener, at likviditetspræmien, der i D& T-rapporten er sat til 35 %, skal fjernes og Arcus' kapitalomkostninger justeres tilsvarende. Korrigeret for denne faktor kan Tilsynsmyndigheden i lyset af de forskellige risikofaktorer, der gør sig gældende, godtage de kapitalomkostningsfaktorer, der anvendes i D& T-rapporten.

Den ovennævnte korrektion af kapitalomkostningerne implicerer, at nutidsværdien af Arcus' nettocashflow fra aktiver er blevet undervurderet med 59 mio. NOK(29).

2.1.4. Konklusioner

Betragtningerne i punkt 2.1.2 og 2.1.3 fører til den konklusion, at Arcus' åbningsbalance ikke afspejlede det bedste skøn af realværdien af de aktiver, der overførtes fra A/S Vinmonopolet. Hermed henvises til den yderligere værdi af Arcus' anlægsaktiver, der kunne opnås ved den økonomisk mest fordelagtige anvendelse af dem (205 mio. NOK) og kapitalomkostningsfaktoren (59 mio. NOK), der tilsammen betyder, at værdien var ansat 264 mio. NOK for lavt.

Det vil sige, at de norske myndigheder på transaktionstidspunktet lod Arcus erhverve de omhandlede anlægsaktiver for mindre end deres realværdi. Som følge af denne undervurdering af de aktiver, der overførtes til Arcus, blev værdien af de aktier, som staten modtog i bytte for aktiverne, tilsvarende undervurderet med 264 mio. NOK.

De aktiver, der overførtes fra A/S Vinmonopolet, blev derfor ydet Arcus på mere gunstige vilkår end en privat ejer ville yde en virksomhed i en sammenlignelig økonomisk og konkurrencemæssig situation, jf. retningslinjer for statsstøtte, sektion 20.3, punkt 1. Det vil sige, at der overførtes aktiver fra A/S Vinmonopolet, en statsejet virksomhed, til Arcus, uden at staten fik kompensation for den fulde værdi. Transaktionen indebar rent faktisk, at A/S Vinmonopolet gennem fissionen pådrog sig nedskrivningsomkostninger, jf. tabel 2, som blev ansat 264 mio. NOK for højt. Tilsynsmyndigheden må derfor konkludere, at transaktionen blev gennemført på vilkår, der udgør statsstøtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, til en værdi af 264 mio. NOK.

2.2. Omstruktureringsomkostninger

Det var i efteråret 1995 klart, at selskaberne i Arcus-gruppen ville skulle afholde visse omkostninger som følge af organisatoriske ændringer og foretage en række investeringer, bl.a. for at leve op til de nye markedskrav(30). I tabel 5 gengives omstruktureringsomkostningerne som anslået i D& T-rapportens kapitel 9.

Tabel 5

Anslåede omstruktureringsomkostninger

>TABELPOSITION>

Kilde:

D& T rapporten.

A/S Vinmonopolet indgik i 1993 og 1995 to protokoller om personaletilpasning med lokale fagforeninger(31). Begge protokoller udløb automatisk den 31. december 1997. Protokollen fra 1993 omhandlede navnlig anliggender vedrørende intern rekruttering og overførsel af personale, godtgørelser ved overførsel og afskedigelser, førtidspensionering, personalenedskæringer og uddannelsesforanstaltninger. Tillægsprotokollen fra 1995 omhandlede hovedsagelig foranstaltninger udløst ved den norske regerings beslutning af 13. februar 1995 om at ophæve A/S Vinmonopolets eneret til import og engrossalg af vin og spiritus. Sidstnævnte protokol indeholder mere detaljerede bestemmelser om godtgørelse ved førtidspensionering, omskolingsforanstaltninger, orlov uden løn og jobrelateret forsikring.

De i D& T-rapporten anslåede omstruktureringsomkostninger var baseret på det bemandingsniveau, der kalkuleres med i værdiansættelsen. Rettigheder og pligter i henhold til de to protokoller, der var indgået i 1993 og 1995, var ligeledes taget i betragtning. De tilførte omstruktureringsmidler blev stillet til Arcus' fulde disposition, og selskabet kunne selv bestemme, hvorledes det ville anvende midlerne.

De omstruktureringsforanstaltninger, der kalkuleres med i D& T-rapporten, indebar, at Arcus' bemanding ville blive nedskåret med 245 medarbejdere, fra 621 til 376(32). 65 % af de planlagte nedskæringer skulle efter planen finde sted i 1996 og resten i 1997. I 1996 og 1997 er 150 medarbejdere fratrådt og blevet erstattet med nye medarbejdere, der f.eks. har kvalifikationer inden for markedsføring. Arcus havde ifølge årsberetningen 685 ansatte i slutningen af 1996 og 716 i slutningen af 1997(33). Arcus' bemanding lå således i slutningen af 1997 markant over det niveau, der er angivet i den norske regerings forslag til parlamentet(34). Ved udgangen af 1997 var der rent faktisk flere ansatte end før udskillelsen fra A/S Vinmonopolet.

Tilsynsmyndigheden har gennemgået de oplysninger, Norge har fremsendt om Arcus' anvendelse af omstruktureringsmidlerne, jf. tabel 6.

Tabel 6

Fordeling af de overførte omstruktureringsmidler

>TABELPOSITION>

Kilde:

Erhvervsministeriet.

Tilsynsmyndigheden godtager, at en markedsøkonomisk investor, der handler ud fra udsigterne til rentabel drift på længere sigt, kan henlægge endog relativt store beløb for at beskytte værdien af sine investeringer, uden at dette udgør støtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.

Sammenholdt med de omhandlede aktivers størrelse var det imidlertid ret så store midler, der blev overført til omstruktureringsformål. Dette fremgår med særlig stor tydelighed, når omstruktureringsmidlerne sammenholdes med åbningsbalancen og selskabets anslåede likvidationsværdi. Likvidationsværdien af Arcus blev anslået til 387 mio. NOK efter fradrag af lovbestemte forpligtelser over for de ansatte og andre likvidationsomkostninger, jf. tabel 3. En markedsøkonomisk investor ville ikke have tilført 226 mio. NOK for blot at konstatere, at værdien af selskabet efter tilførslen kun var på 357 mio. NOK. Kun hvis aktivernes realværdi var væsentligt højere, ville en tilførsel af denne størrelsesorden give mening set fra et økonomisk synspunkt. Dette underbygger, hvad der tidligere er påpeget, nemlig at åbningsbalancen ikke afspejlede selskabets reale værdi.

Som tidligere nævnt medførte undervurderingen med 264 mio. NOK af de overførte aktiver en tilsvarende undervurdering af de aktier, staten modtog som kompensation. Tilsynsmyndigheden mener, at Arcus' egenkapital skulle have været ansat til 621 mio. NOK (357 + 264), heri medregnet de 226 mio. NOK, der var overført til dækning af omstruktureringsomkostninger. Inden denne tilførsel skulle Arcus' "going concern"-værdi have været ansat til 395 mio. NOK (621 - 226), hvilket ville være højere end den anslåede likvidationsværdi på 387 mio. NOK. Tilsynsmyndigheden har derfor ikke gjort principielle indsigelser mod overførslen af betydelige midler til dækning af omstruktureringsomkostninger.

Tilsynsmyndigheden mener imidlertid, at en markedsøkonomisk investor kun ville have tilført så store midler på bestemte betingelser, som ikke helt er opfyldt i det foreliggende tilfælde. Da Arcus blev etableret, herskede der usikkerhed både med hensyn til de faktiske omstruktureringsomkostningers størrelse og med hensyn til, hvornår de skulle afholdes. I en sådan situation mener Tilsynsmyndigheden, at det kan være fornuftigt at hensætte en sum fra starten, men en markedsøkonomisk investor ville ikke gå med til at dække omstruktureringsomkostninger, før de reelt skal afholdes, og heller ikke tilføre større midler, end det er nødvendigt til dette formål.

Tilsynsmyndigheden mener ikke, at de norske myndigheder har godtgjort, at der var særlige betingelser knyttet til tilførslen af omstruktureringsmidlerne. Beløbet blev, så vidt Tilsynsmyndigheden er orienteret, stillet til Arcus' rådighed, og Arcus har tilmed bogført en betydelig del af disse midler som ekstraordinære indtægter. En del af omstruktureringsfinansieringen kan med andre ord kun anses for at være driftsstøtte, som er uforenelig med EØS-aftalens artikel 61.

Omstruktureringsforanstaltningerne skulle efter planen gennemføres inden for de første to år efter Arcus' etablering. Det forventedes (jf. tabel 5 ovenfor), at mere end 70 % af omkostningerne ville være afholdt inden for det første år af den planlagte omstruktureringsperiode. Tilsynsmyndigheden har bemærket, at omstruktureringsperioden på to år svarede til gyldighedsperioden af de oprindelige protokoller, der var indgået mellem A/S Vinmonopolet og de lokale fagforeninger. Tilsynsmyndigheden har desuden konstateret, at der var forsinkelser i regeringens udstedelse af tilladelser til erhvervsdrivende, som ønskede at komme ind på markedet som konkurrenter til Arcus. Arcus befandt sig derfor i en faktisk monopolsituation i en stor del af 1996. Så vidt Tilsynsmyndigheden er orienteret, var de ovennævnte forsinkelser uden for Arcus' kontrol. Tilsynsmyndigheden godtager derfor, at Arcus er stødt på visse uforudsete hindringer, der har gjort det umuligt at gennemføre de planlagte omstruktureringer og personalenedskæringer inden for den planlagte frist.

De norske myndigheder meddelte i deres skrivelse af 9. juni 1998 (ref. 98-3978-A), at nogle af forpligtelserne i henhold til de oprindelige protokoller, der var indgået med fagforeningerne, ikke var blevet opfyldt inden for den fastsatte frist pr. 31. december 1997. De meddelte endvidere, at Arcus havde indgået to tillægsprotokoller(35), i henholdsvis 1997 og 1998. De to nye aftaler omhandlede personale, der var ansat i A/S Vinmonopolet før den 11. juni 1993, og forpligtelser i relation til den samme omstruktureringsproces, som de oprindelige protokoller omhandlede. Forpligtelserne i henhold til aftalerne skulle ifølge de norske myndigheder opfyldes i løbet af 1998. Tilsynsmyndigheden finder, at det kan være berettiget at anvende omstruktureringsmidler i 1998 til finansiering af personalerelaterede omstruktureringsomkostninger i henhold til de oprindelige protokoller, der var indgået mellem A/S Vinmonopolet og de lokale fagforeninger.

I overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip drager Tilsynsmyndigheden følgende konklusioner vedrørende anvendelsen af omstruktureringsfinansieringen:

- Arcus' anvendelse af midlerne til dækning af omkostninger i forbindelse med personalenedskæringer og førtidspensionering til et beløb af 49,2 mio. NOK i 1996 og 1997, jf. tabel 6, udgør ikke statsstøtte. De pågældende beløb er anvendt til at dække omkostninger i forbindelse med A/S Vinmonopolets kontraktlige forpligtelser(36) over for dets tidligere ansatte.

- Arcus' anvendelse af omstruktureringsmidlerne til dækning af omkostninger i forbindelse med opgradering/profilering af produkter, bl.a. ændring af navn, logo, etiketter og personaleuddannelse, anses for forretningsmæssigt berettigede startomkostninger. Også Arcus' anvendelse af omstruktureringsmidlerne til dækning af bl.a. konsulentbistand til udarbejdelse af forretningsplanen, juridisk rådgivning, logistik, IT-management og organisatoriske ændringer i Arcus Produkter AS og Arcus Distribusjon AS anses for at udgøre nødvendige investeringer med henblik på at tilpasse Arcus til de nye markedsvilkår. Arcus' anvendelse af midlerne til de ovennævnte formål i 1996 og 1997, svarende til 19,7 mio. NOK, udgør ikke statsstøtte.

- Arcus' anvendelse af en del af de omstruktureringsmidler, der tilbagestod ved udgangen af 1997, 56,7 mio. NOK, jf. tabel 6, til dækning af personalerelaterede omstruktureringsomkostninger i 1998 frem til datoen for denne beslutning som følge af forsinkelser i personalenedskæringerne udgør heller ikke statsstøtte, for så vidt som de pågældende omkostninger er relateret til forpligtelser over for de ansatte i henhold til de oprindelige protokoller, der er indgået mellem A/S Vinmonopolet og de lokale fagforeninger.

- Arcus har i 1996 og 1997 opført i alt 100,4 mio. NOK af de tilførte omstruktureringsmidler som ekstraordinære indtægter. De norske myndigheder har ikke forelagt nogen økonomisk begrundelse for, at de har tilladt Arcus at bogføre en del af omstruktureringsmidlerne som ekstraordinære indtægter. Beløbet på 100,4 mio. NOK plus påløbne renter af de omstruktureringsmidler (226 mio. NOK fra starten), der ikke er anvendt til omstruktureringsformål, beregnet fra den 1. januar 1996 og på grundlag af referencerentesatsen for Norge(37), udgør statsstøtte i henhold til artikel 61, stk. 1. Samme konklusion må drages vedrørende den del af omstruktureringsmidlerne, som tilbagestod i slutningen af 1997, og som ikke i 1998 indtil datoen for denne beslutning er blevet anvendt til afholdelse af personalerelaterede omstruktureringsomkostninger.

2.3. Miljøomkostninger

A/S Vinmonopolet har desuden overført 30 mio. NOK til dækning af miljøomkostninger. De norske myndigheder har begrundet denne finansiering med forventede omkostninger til rensning af forurenet grundvand under dele af faciliteterne i Trondheim. Forureningen hidrører fra gammelt, forurenet industriaffald og ikke fra Arcus' eller A/S Vinmonopolets virksomhed.

Tilsynsmyndigheden har bemærket, at der på tidspunktet for fastlæggelsen af Arcus' åbningsbalance forelå to forskellige skøn over miljøomkostningernes størrelse. En uafhængig vurderingsmand, der foretog værdiansættelsen af ejendommen i Trondheim, jf. afsnit II, punkt 2.1.2., kalkulerede med 4 mio. NOK til dækning af miljøomkostningerne. Tilsynsmyndigheden har ingen oplysninger om forudsætningerne for denne beregning. Det andet skøn blev foretaget af A/S Vinmonopolet. På basis af en detaljeret vurdering af forskellige omkostningsfaktorer anslog A/S Vinmonopolet omkostningerne til 30 mio. NOK. Dette skøn var delvist baseret på tidligere vurderinger foretaget af Norges Geologiske Institut.

Endvidere herskede der på tidspunktet for Arcus' etablering stor usikkerhed om, hvornår miljømyndighederne ville udmønte kravet - og det gør der stadig. Tilsynsmyndigheden har bemærket, at der blev gennemført visse forebyggende foranstaltninger på ejendommen i 1992-93, og at situationen løbende overvåges og vurderes i samarbejde med miljømyndighederne(38).

Tilsynsmyndigheden anerkender, at Arcus' ejendom i Trondheim er behæftet med en miljøforpligtelse. Under anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip mener Tilsynsmyndigheden imidlertid ikke, at det er berettiget at tilføre Arcus 30 mio. NOK til opfyldelsen af denne forpligtelse. En markedsøkonomisk investor ville ikke have tilført så store midler i en situation, hvor der hersker så stor usikkerhed om, hvornår miljøomkostningerne skal afholdes.

Tilsynsmyndigheden gør ikke indsigelse mod det forhold, at der var indregnet en miljøforpligtelse i Arcus' åbningsbalance, og at den var bogført til 30 mio. NOK. Men den økonomiske fordel, der er forbundet med pr. 1. januar 1996 at modtage 30,0 mio. NOK plus påløbne renter beregnet fra samme dato på grundlag af referencerentesatsen for Norge, udgør støtte i henhold til artikel 61, stk. 1.

3. Artikel 61, stk. 2 og 3

Hvad angår anvendelsen af de enkelte undtagelsesbestemmelser i det generelle forbud mod statsstøtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, har Tilsynsmyndigheden ikke modtaget nogen oplysninger fra de norske myndigheder om, at de regner med, at en af undtagelsesbestemmelserne i artikel 61, stk. 2 eller 3, finder anvendelse, idet den norske holdning fortsat er, at finansieringen i forbindelse med etableringen af Arcus ikke udgør statsstøtte. Efter at have fastslået, at der rent faktisk er tale om statsstøtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, har Tilsynsmyndigheden undersøgt, om de forskellige former for statsstøtte kan falde ind under undtagelsesbestemmelserne i artikel 61, stk. 2 eller 3.

Tilsynsmyndigheden kan ikke anse støtten til Arcus for at være forenelig med EØS-aftalens funktion i henhold til artikel 61, stk. 2, da støtten ikke falder ind under nogen af de her omhandlede undtagelsesbestemmelser. Det samme gælder for bestemmelserne i artikel 61, stk. 3, litra b) og litra d), da det helt klart fremgår, at disse bestemmelser ikke er relevante.

Undtagelsesbestemmelserne i EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra a) og c) omhandler støtte til fremme af den økonomiske udvikling i visse områder. Støtten til Arcus falder ikke ind under disse undtagelsesbestemmelser, og de norske myndigheder har da heller ikke gjort sådanne argumenter gældende. Tilsynsmyndigheden bemærker især, at Oslo/Hamar, Bergen og Trondheim, hvor Arcus-gruppen har hjemme, hverken er berettiget til regionalstøtte i henhold til artikel 61, stk. 3, litra a) eller litra c).

Med hensyn til undtagelsesbestemmelsen i artikel 61, stk. 3, litra c) vedrørende "støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene", kan Tilsynsmyndigheden anse rednings- og omstruktureringsstøtte for at være forenelig med EØS-aftalens funktion, hvis en række betingelser er opfyldt, jf. retningslinjer for statsstøtte, kapitel 16, om statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. Da Arcus imidlertid ikke kan anses for at være i finansielle vanskeligheder, finder disse retningslinjer ikke anvendelse. End ikke den del af omstruktureringsfinansieringen, som ovenfor er fastslået som udgørende statsstøtte, er blevet anvendt til omstruktureringsformål. Denne støtte kan derfor heller ikke anses for at være forenelig med EØS-aftalens artikel 61.

I henhold til kapitel 15 i retningslinjerne for statsstøtte kan Tilsynsmyndigheden under veldefinerede omstændigheder godtage støtte til dækning af miljøomkostninger. Men da der ikke formelt er fremsat krav om oprensningsforanstaltninger, efter at Arcus blev etableret, er der intet grundlag for at anse en del af eller hele finansieringen til dækning af miljøomkostninger som beskrevet i afsnit II, punkt 2.3 for støtte til dækning af veldefinerede miljøomkostninger.

4. Manglende overholdelse af proceduremæssige forpligtelser

De foranstaltninger, hvorom det i punkt II 2.1, 2.2 og 2.3 i denne beslutning er blevet fastslået, at de udgør statsstøtte, er ikke blevet anmeldt til Tilsynsmyndigheden. Foranstaltningerne er gennemført uden Tilsynsmyndighedens forudgående godkendelse. Da støtten er uanmeldt, er den ulovlig af proceduremæssige årsager, for så vidt som der er tale om en tilsidesættelse af bestemmelserne i sidste sætning i artikel 1, stk. 3, i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen, jf. retningslinjer for statsstøtte, kapitel 3 og 6. Støtten er desuden uforenelig med EØS-aftalens funktion, da den ikke opfylder betingelserne for at kunne henføres under nogen af undtagelsesbestemmelserne i aftalens artikel 61, stk. 2 og stk. 3, jf. afsnit II, punkt 3.

Ved negative beslutninger i sager om ulovlig statsstøtte skal EFTA-Tilsynsmyndigheden for at genoprette den oprindelige situation kræve, at den pågældende EFTA-stat søger ulovligt udbetalt støtte tilbagebetalt fra modtageren.

5. Tilbagesøgning

Tilsynsmyndigheden er nået til den konklusion, at Arcus har modtaget anlægsaktiver, som var ansat 264 mio. NOK for lavt, og at staten har modtaget kompensation i form af aktier, der var undervurderet med samme beløb. I en korrekt åbningsbalance ville værdien af anlægsaktiver og aktier have været 264 mio. NOK højere end de bogførte tal. Støtten på 264 mio. NOK skal tilbagesøges. Med henblik på at genoprette den oprindelige situation kan tilbagebetalingen i det foreliggende tilfælde ske ved, at staten modtager 264 mio. NOK i aktiekapital, som bogføres i en korrigeret åbningsbalance pr. 1. januar 1996.

Den anslåede korrigerede værdi af Arcus-gruppen pr. 1. januar 1996 er bl.a. baseret på den forudsætning, at der i 1999 ville blive truffet foranstaltninger til at sikre en rationel produktionsstruktur og ejendomsforvaltning. I lyset heraf og på baggrund af den faktiske udvikling kræves der ingen tilbagebetaling af udbytte for regnskabsårene 1996 og 1997.

Finansieringen til dækning af omstruktureringsomkostninger, der er opført som ekstraordinære indtægter i 1996 og 1997, i alt 100,4 mio. NOK, tilbagebetales til staten. Resterende midler pr. 31. december 1997, der ikke er blevet anvendt til at dække personalerelaterede omstruktureringsomkostninger i 1998 indtil datoen for denne beslutning, tilbagebetales til staten. Renter, der er påløbet de omstruktureringsmidler, der ikke er anvendt til omstruktureringsformål, skal, beregnet fra 1. januar 1996, tilbagebetales til staten. Renten beregnes på grundlag af den gældende referencesats for Norge - jf. afsnit II, punkt 2.2. (se fodnote 37).

Miljøfinansieringen på 30 mio. NOK plus påløbne renter tilbagebetales til staten. Renten beregnes på grundlag af den gældende referencesats for Norge pr. 1. januar 1996.

6. Underretning

I henhold til gennemskuelighedsdirektivet(39) er EFTA-staterne forpligtet til at sikre, at der skabes gennemskuelighed med hensyn til offentlige midler, der ydes til offentlige virksomheder, der har en omsætning før skat på 40 mio. ECU(40) eller mere.

Tilsynsmyndigheden finder det nødvendigt som led i overvågningen af overholdelsen af EØS-aftalens artikel 61 at anmode de norske myndigheder om at fremsende sådanne oplysninger om Arcus, som der henvises til i artikel 1 og 3 i gennemskuelighedsdirektivet, samt kopier af Arcus' årsberetninger og protokollerne fra Arcus' årlige aktionærmøder og en redegørelse for de norske myndigheders udbyttepolitik over for Arcus.

De ovennævnte oplysninger skal fremsendes inden 15 arbejdsdage efter datoen for offentliggørelsen af Arcus' årsberetning og senest seks måneder efter regnskabsårets afslutning.

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

1. Den offentlige støtte til selskaber i Arcus-gruppen bestående af:

a) aktiver overført fra A/S Vinmonopolet til en anskaffelsesværdi af 264 mio. NOK under handelsværdien

b) 100,4 mio. NOK af en finansiering på 226 mio. NOK til dækning af omstruktureringsomkostninger

c) den del af omstruktureringsfinansieringen, der tilbagestod ved udgangen af 1997, 56,7 mio. NOK, såfremt midlerne ikke er blevet anvendt til at dække personalerelaterede omkostninger i 1998 frem til datoen for denne beslutning

d) finansieringen på 30 mio. NOK til dækning af miljøomkostninger i forbindelse med oprensning af forurenet jord på Arcus' ejendom i Trondheim

e) renter påløbet de omstruktureringsmidler, der ikke er anvendt til omstruktureringsformål som omhandlet i litra b) og c), og renter påløbet den i litra d) omhandlede finansiering til dækning af miljøomkostninger

udgør statsstøtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Støtten er desuden ydet under tilsidesættelse af de proceduremæssige bestemmelser i artikel 1, stk. 3 i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen, og opfylder ikke betingelserne for at kunne henføres under nogen af undtagelsesbestemmelserne i aftalens artikel 61, stk. 2 og 3. Støtten er følgelig uforenelig med EØS-aftalens funktion.

2. Norge træffer følgende korrigerende foranstaltninger:

a) Støtten på 264 mio. NOK, der er modtaget ved for lav ansættelse af værdien af anlægsaktiver, der er overført til Arcus, tilbagesøges. Dette kan ske ved, at staten modtager 264 mio. NOK i aktiekapital, som opføres i en korrigeret åbningsbalance pr. 1. januar 1996.

b) Den del af omstruktureringsfinansieringen, som er bogført som ekstraordinære indtægter i 1996 og 1997, svarende til 100,4 mio. NOK, tilbagesøges.

c) De midler af omstruktureringsfinansieringen, der tilbagestod ved udgangen af 1997, 56,7 mio. NOK, tilbagesøges, såfremt de ikke er blevet anvendt til dækning af personalerelaterede omstruktureringsomkostninger i 1998 frem til datoen for denne beslutning.

d) Finansieringen på 30 mio. NOK til dækning af miljøomkostninger tilbagesøges.

e) Renter påløbet den del af omstruktureringsfinansieringen på 226 mio. NOK, der ikke er anvendt til omstruktureringsformål beregnet fra 1. januar 1996 tilbagesøges. Renter påløbet finansieringen på 30 mio. NOK til dækning af miljøomkostninger beregnet fra 1. januar 1996 tilbagesøges. Renten beregnes på grundlag af referencesatsen for Norge (ref. retningslinjer for statsstøtte, kapitel 33.2, og de rentesatser, der er angivet i afsnit II, punkt 2.2 i denne beslutning). Der pålægges renter, indtil datoen for tilbagebetalingen.

f) Støtten tilbagekræves i overensstemmelse med procedurerne og bestemmelserne i norsk ret.

3. Den norske regering holder Tilsynsmyndigheden informeret om sine økonomiske forbindelser med Arcus og meddeler årligt Tilsynsmyndigheden de oplysninger, som er anført i artikel 1 og 3 i den retsakt, der omtales i punkt 1 i bilag XV til EØS-aftalen (Kommissionens direktiv 80/723/EØF). Endvidere fremsender den kopier af Arcus' årsberetninger og protokollerne fra Arcus' årlige aktionærmøder samt en redegørelse for regeringens udbyttepolitik over for Arcus.

De ovennævnte oplysninger fremsendes inden for 15 arbejdsdage efter datoen for offentliggørelsen af Arcus' årsberetning og senest seks måneder efter regnskabsårets afslutning.

4. Den norske regering underretter senest to måneder efter datoen for meddelelsen af denne beslutning Myndigheden om de foranstaltninger, den har truffet for at efterkomme den.

5. Denne beslutning er rettet til Norge, idet kun den engelske udgave er autentisk.

Udfærdiget i Bruxelles, den 3. december 1998.

På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

Knut ALMESTAD

Formand

(1) I det følgende benævnt "EØS-aftalen".

(2) I det følgende benævnt "tilsyns- og domstolsaftalen".

(3) Forslag til parlamentet, St prp nr. 49 (1994-95) og St prp nr. 11 (1995-96).

(4) "Verdsettelser og fastsettelse av åpningsbalanser ved deling av A/S Vinmonopolet" (Socialdepartementet). Udarbejdet af Deloitte & Touche, Oslo, den 25. september 1995.

(5) EFT C 45 af 13. februar 1997, side 5, og EØS-tillægget hertil.

(6) Nutidsværdimetoden, som blev anvendt ved vurderingen af Arcus' værdi, indebærer, at en højere diskonteringssats fører til en lavere værdi af selskabet. En nærmere redegørelse findes i punkt II 2.1.3.

(7) KPMG Management Consulting AS: Review of valuation - Arcus Group of Companies, Oslo, 2. maj 1997.

(8) Forslag til parlamentet, St prp nr. 49 ( 1994-95), og St prp nr. 11 (1995-96).

(9) Arcus' årsberetning for 1997.

(10) Op. cit.

(11) Forslag til parlamentet, St prp nr. 11 (1995-96).

(12) Forslag til parlamentet, St prp nr. 11 (1995-96).

(13) A/S Vinmonopolet, årsberetning 1995.

(14) Ot. prp. nr. 51 1994-95, Forslag til lov om endringer i alkoholloven (ny bevillingsordning for engrossalg av alkoholholdig drikk mv) 2. del.

(15) Arcus' årsberetning 1997.

(16) Arcus' årsberetning 1997.

(17) Arcus' årsberetning 1996.

(18) Svarende til 4,5 % af Arcus' egenkapital ifølge åbningsbalancen (357 mio. NOK).

(19) De fleste vine falder derimod ikke ind under EØS-aftalens anvendelsesområde. Se følgende vejledende udtalelser fra EFTA-Domstolen om EØS-aftalens material anvendelsesområde. Restamark, sag E-1/94, EFTA-Domstolens rapport for perioden 1. januar 1994-30. juni 1995 (punkt 36-43); Wilhelmsen, sag E-6/96, EFTA-Domstolens rapport for 1997 (punkt 17-33).

(20) Sag 78/76 Steinike und Weinlig vs Tyskland Saml. 1977, s. 595, sag C-305/89 Italien mod Kommissionen (Alfa Romeo) Sml. 1991, s. I-1603, sag 303/88, Italien vs Kommissionen (ENI-Lanerossi) Sml. 1991, s. I-1433.

(21) EFT L 231 af 3.9.1994 og EØS-tillægget til EFT 3 af 3.9.1994.

(22) Jf. EØS-aftalens artikel 125.

(23) Sag 234/84 Belgien mod Kommissionen (Meura) Saml. 1986, s. 2263, præmis 14, sag 40/85 Belgien mod Komissionen (Boch II), Saml. 1986, s. 2321, præmis 13.

(24) Sag C-305/89 Italien mod Kommissionen (Alfa Romeo) Saml. 1991, s. I-1603, præmis 20.

(25) Retningslinjer for statsstøtte, sektion 20.5, punkt 1.

(26) D& T-rapporten, s. 59, og bilag 1.

(27) PA Consulting, op.cit.

(28) Det skal bemærkes, at tapning og produktion, som tidligere blev udført i Bergen, blev overført til Oslo pr. 1. juli 1997. Tilsvarende aktiviteter blev overført fra Trondheim til Oslo den 30. juni 1998.

(29) Beregnet af Tilsynsmyndighedens tjenestegrene baseret på de cashflows, der er angivet i kapitel 12 i D& T-rapporten, og på grundlag af diskonteringssatser på 7,6 %, 9,0 % og 8,8 % for henholdsvis produktion af vin og spiritus, industrialkohol og distribution.

(30) D& T-rapporten, kapitel 9.

(31) "Protokoll - Tiltak ved personaltilpasninger i Vinmonopolet av 11.6.1993" og "Tilleggsprotokoll om tiltak ved personaltilpasninger i Vinmonopolet av 8.6.1995".

(32) D& T-rapporten, s. 39 og 42.

(33) Arcus' årsberetning 1997, s. 8.

(34) St.prp. nr. 11 1995-96.

(35) "Tilleggsavtale 2 - Tilleggsprotokoll Tiltak ved personaltilpasninger i Arcus-selskapene av 12. februar 1997" og "Avtale om tiltak i forbindelse med personalmessige tilpasninger i Arcus Gruppen, Oslo og Hamar av 11. mai 1998".

(36) "Protokoll - Tiltak ved personaltilpasninger i Vinmonopolet av 11.6.1993" og "Tilleggsprotokoll om tiltak ved personaltilpasninger i Vinmonopolet av 8.6.1995".

(37) Den rentesats, der skal anvendes som referencesats i Norge, er angivet i kapitel 33.2 (tidligere kapitel 27.3.f) i retningslinjer for statsstøtte. I det konkrete tilfælde anvendes følgende rentesatser: 1996: 7,00 %, fra 1.1.1997 til 30.5.1997: 6,24 %, fra 1.6.1997 til 31.12.1997: 5,05 %, fra 1.1.1998 til 30.5.1998: 5,63 %, fra 1.6.1998 og frem: 6,75 %.

(38) Ref. Arcus' årsberetning for henholdsvis 1996 og 1997.

(39) Den retsakt, der omtales i punkt 1 i bilag XV til EØS-aftalen (Kommissionens direktiv 80/723/EØF af 25. juni 1980) om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder.

(40) Ca. 350 mio. NOK beregnet på grundlag af den nuværende kurs.