DA Den Europæiske Unions Tidende L 166/58

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING

Nr. 469/15/COL

af 4. november 2015

om afslutning af den formelle undersøgelse af den påståede statsstøtte til Innovasjon Norge vedrørende dets aktiviteter på markedet for webinfrastrukturer og tilhørende tjenester samt eventuel støtte til fordel for regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer (Norge) [2017/1150]

EFTA-Tilsynsmyndigheden (herefter »Tilsynsmyndigheden«) har —

UNDER HENVISNING til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 61, stk. 1,

UNDER HENVISNING til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (herefter benævnt »tilsyns- og domstolsaftalen«), særlig artikel 24,

UNDER HENVISNING til protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen (i det følgende benævnt »protokol 3«), særlig artikel 7, stk. 2, og artikel 13, stk. 1, i del II,

EFTER AT HAVE opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med ovennævnte bestemmelser og under hensyntagen til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGSFREMSTILLING

1. SAGSFORLØB

(1) Ved skrivelse af 5. juli 2013 (1) indgav tellUs IT AS (efterfølgende fusioneret med New Mind (2) og herefter benævnt »New Mind | tellUs« eller »klageren«) en klage til Tilsynsmyndigheden vedrørende statsstøtte til Innovasjon Norges (»IN«) økonomiske aktiviteter på markedet for webinfrastrukturer og tilhørende tjenester i turistsektoren. Tilsynsmyndigheden modtog og registrerede klagen den 8. juli 2013.

(2) Efter en foreløbig undersøgelse af klagen besluttede Tilsynsmyndigheden den 16. juli 2014 at indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 1, stk. 2, i del I i protokol 3 ved beslutning nr. 300/14/COL (»indledningsbeslutningen«) (3). Tilsynsmyndigheden opfordrede i denne beslutning de norske myndigheder og interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger.

(3) Ved brev af 1. september 2014 (4) fremsatte de norske myndigheder bemærkninger til indledningsbeslutningen. Den 30. september 2014 afholdt Tilsynsmyndigheden et møde med de norske myndigheder og IN. Ved denne lejlighed fremlagde de norske myndigheder nye oplysninger og præciseringer af deres brev af 1. september 2014. Myndigheden stillede desuden yderligere spørgsmål til IN, som blev besvaret ved e-mail af 17. oktober 2014 (5).

(4) Ved e-mail af 9. oktober 2014 (6) modtog Tilsynsmyndigheden bemærkninger fra en enkelt interesseret part, klageren. Ved brev af 10. oktober 2014 (7) fremsendte Tilsynsmyndigheden disse bemærkninger til de norske myndigheder. Tilsynsmyndigheden afholdt telefonkonferencer med IN den 27. oktober 2014 og den 5. november 2014.

(5) Ved brev af 24. november 2014 (8) fremsendte de norske myndigheder deres bemærkninger til klagerens bemærkninger og yderligere oplysninger i sagen.

(6) Tilsynsmyndigheden har efterfølgende modtaget yderligere oplysninger i sagen fra klageren og IN (9). Oplysningerne fra klageren blev videresendt til de norske myndigheder.

2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE

(7) Denne beslutning vedrører IN's aktiviteter i turistsektoren.

(8) IN er et offentligt selskab, der har fået til opgave at støtte innovation og udvikling i norske virksomheder og industrisektorer. IN støtter den nationale turistindustri. IN har oprettet og administrerer webstedet visitnorway.com, det mest besøgte norske websted for turisme (10).

(9) IN leverer tjenester til regionale turistråd (11) og destinationsforvaltningsorganisationer (12) gennem visitnorway.com. De regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne er lokale/regionale enheder, der fremmer turisme inden for deres respektive geografiske områder.

(10) Disse tjenester omfatter i) webinfrastrukturer og tilhørende tjenester og ii) markedsføringstjenester i turistsektoren (13).

(11) Klageren og indledningsbeslutningen henviser til mulige statsstøtteforanstaltninger vedrørende webinfrastrukturer og tilhørende tjenester. I artikel 1 i indledningsbeslutningen henvises specifikt til tre mulige statsstøtteforanstaltninger.

(12) Den første påståede statsstøtteforanstaltning vedrører statsstøtte til fordel for IN ved at give afkald på fortjeneste ved levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne.

(13) Den anden foranstaltning er den påståede manglende adskillelse af regnskaber og mangel på en gennemskuelig omkostningsfordelingsmetode, der adskiller IN's økonomiske og ikke-økonomiske aktiviteter. Det er navnlig relevant, om IN's levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester krydssubsidieres med offentlige midler modtaget med henblik på udførelse af en ikke-økonomisk tjeneste, dvs. generel fremme af Norge som turistmål.

(14) Den tredje påståede statsstøtteforanstaltning vedrører statsstøtte til fordel for de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne i form af priser, der er for lave til at sikre IN en rimelig forrentning af investeringerne i forbindelse med levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester.

2.1. MODTAGERE AF DEN PÅSTÅEDE STATSSTØTTE

(15) IN blev oprettet i 2003 af den norske regering ved lov om Innovasjon Norge (14) (»loven om IN«). Staten ejer 51 % af virksomheden, og de regionale myndigheder ejer de resterende 49 % (15).

(16) Virksomheden blev etableret som den norske regerings instrument til at fremme en værdiskabende virksomhedsudvikling i hele landet (16). IN forvalter og gennemfører en række norske støtteordninger. IN støtter den nationale turistindustri. De norske myndigheder anfører følgende: »IN har bl.a. fået til opgave at levere webmarkedsføringstjenester for at nå ud til internationale og nationale målgrupper via det officielle websted visitnorway.com« (17).

(17) De regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne fremmer turismen på regionalt og lokalt plan. Ifølge oplysningerne fremlagt af de norske myndigheder (18) er der omkring 300 regionale og lokale turistorganisationer, dvs. regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer i Norge. Deres hovedaktivitet er at tilrettelægge turistaktiviteter og tilvejebringe turistinformation. De regionale turistråd har fokus på international markedsføring af regionen, hvorimod destinationsforvaltningsorganisationerne både arbejder internationalt og nationalt med markedsføring af specifikke destinationer (19). Deres aktionærer er generelt både offentlige og private virksomheder (20). De regionale turistråd er generelt organiseret som selskaber med begrænset ansvar, hvis aktier ejes af de regionale myndigheder og repræsentanter fra turistindustrien. Destinationsforvaltningsorganisationerne er lokale, og deres aktionærstruktur er forskellig. De ejes imidlertid generelt af lokale myndigheder og lokale turistvirksomheder.

(18) Det er ikke de regionale turistråds og destinationsforvaltningsorganisationernes mål at maksimere ejernes fortjeneste. De har snarere til formål at stimulere turistsektorens økonomiske aktivitet inden for deres respektive geografiske områder (21).

2.2. WEBINFRASTRUKTURERNE OG TILHØRENDE TJENESTER

(19) Webinfrastrukturer og tilhørende tjenester i turistsektoren udbydes via et »destinationsforvaltningssystem« (Destination Management System (»DSM«) (22).

(20) En IT-virksomhed udbyder en tjeneste gennem et DMS, som giver kunderne (destinationsforvaltningsvirksomheder (23)) mulighed for at indgive og regelmæssigt ajourføre oplysninger om turistattraktioner, hoteller, restauranter, begivenheder og lignende information på samme tid på deres eget websted og på andre eksterne kanaler såsom visitnorway.com, Google Maps, turistinformationskiosker, mobile portaler samt trykte aviser. Disse oplysninger anvendes af den brede offentlighed til booking eller andre formål.

(21) Et DMS kan tilvejebringe forskellige funktionaliteter: i) en destinator-funktionalitet (oprettelse af en database med seværdigheder eller informationsflash vedrørende begivenheder, hoteller, restauranter, kunstudstillinger osv.), ii) en distributions-funktionalitet (de lagrede oplysninger i databasen distribueres til forskellige kanaler og platforme), og iii) en søge-funktionalitet (anvendes på websteder til at søge og få vist turistprodukter).

(22) Der er en grafisk illustration af disse tjenester i betragtning 43 nedenfor.

2.3. MARKEDSFØRINGSTJENESTER I TURISTSEKTOREN

(23) Markedsføringstjenester i turistsektoren kan vedrøre generel fremme af et geografisk område eller fremme af specifikke virksomheder.

(24) I forbindelse med generel fremme tilbydes de besøgende generel turistinformation om landskaber, kulinariske traditioner, vejrforhold osv. Specifik erhvervsfremme omfatter markedsføring af specifikt indhold (information om hoteller, restauranter, kulturelle begivenheder osv.).

(25) I forbindelse med fremme af specifikt indhold på visitnorway.com kan der desuden identificeres to forskellige muligheder. Enten kan oplysningerne offentliggøres direkte på webstedet (oplysningerne befinder sig på webstederne), eller alternativt kan der linkes til et eksternt websted, hvor de specifikke oplysninger offentliggøres.

2.4. IN'S AKTIVITETER I TURISTSEKTOREN

(26) Det falder inden for IN's mandat at fremme turistindustrien på nationalt niveau. Den norske regering har været en aktiv aktør i turistsektoren siden 1903 (24). Som anført i betragtning 17 ovenfor fremmer de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne turismen på regionalt og lokalt plan. I kapitlet om IN i de statslige årlige budgetskrivelser er der instrukser vedrørende IN's aktiviteter i turistsektoren (25).

(27) I 2007 vedtog de norske myndigheder en national strategi for turistsektoren med regeringens hovedmål for sektoren (26). Et af disse mål var at styrke anerkendelsen af Norge som et turistmål. I 2007 udviklede og oprettede IN i denne forbindelse webstedet visitnorway.com. Ifølge strategien for turistsektoren skal »webstedet tilskynde besøgende til at rejse til Norge og tilvejebringe gode og omfattende oplysninger om Norge og om, hvad turistindustrien har at tilbyde« (27).

(28) Siden oprettelsen af webstedet visitnorway.com har IN desuden ud over at tilvejebringe generelt indhold om Norge (ikke-økonomisk aktivitet) også givet de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne mulighed for at fremme deres specifikke turismeindhold (information om begivenheder, hoteller, transport osv.) på webstedet visitnorway.com. IN har indgået standardaftaler med de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne om offentliggørelse af de regionale turistråds og destinationsforvaltningsorganisationernes turismespecifikke indhold på visitnorway.com (direkte eller via hyperlink) mod betaling af et årligt abonnementsgebyr beregnet på grundlag af de respektive regionale turistråds og destinationsforvaltningsorganisationers årlige omsætning. De regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne har historisk set også haft deres egne websteder, hvor de tilvejebringer generel information om deres respektive geografiske områder og fremmer specifikke turistprodukter, dvs. økonomiske tjenester på vegne af deres aktionærer og ejere.

(29) I 2012 vedtog de norske myndigheder en ny strategi for turistsektoren for at forbedre den nationale turismestruktur (28). Formålet med den nye strategi var at effektivisere den offentlige støtte til sektoren, nedbringe antallet af aktører og sikre bedre samordning mellem dem. De norske myndigheder har desuden anført, at de ønsker at undgå diversificering af websteder vedrørende turisme i Norge med forskellige strukturer og layout, bookingmaskiner, sprog osv., der alle finansieres delvis af forskellige statslige, regionale eller kommunale myndigheder.

(30) På denne baggrund vedtog det norske ministerium for handel, industri og fiskeri i 2013 en »ny turismestruktur« for at gøre det nemt for turister at vælge Norge som et turistmål (29).

(31) I 2013-budgetskrivelsen for IN (»2013-budgetskrivelsen« (30)) anføres følgende: »Innovasjon Norge skal sikre en god formidling af norske rejseerfaringer gennem visitnorway.com og bidrage til at give aktørerne i turistbranchen […]«. Visitnorway.com blev således identificeret som et centralt element i den norske strategi til fremme af turisme (31). IN blev anmodet om at udvide webstedet og øge støtten til turistindustrien. Formålet var at levere webmarkedsføringstjenester for at nå ud til både nationale og internationale målgrupper via det officielle websted visitnorway.com (32).

(32) I lyset af dette mål iværksatte IN et projekt med titlen »visitnorways nye struktur« (den »nye struktur«) (33). Med den nye struktur fik de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne ikke kun adgang til markedsføringstjenester (som under standardaftalerne, jf. betragtning 28), men også til yderligere tjenester.

(33) IN foretog en række nødvendige ændringer af funktionaliteter på visitnorway.com-platformen for at holde sig ajour med den teknologiske udvikling og være i stand til at drive platform effektivt fremover. I 2013 begyndte IN at tilbyde nogle af DMS-funktionaliteterne (der samlet betegnes som »webinfrastrukturer og tilhørende tjenester«) til norske regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer, som ønskede at migrere indholdet af deres egne websteder til visitnorway.com. Integrationen af indholdet på visitnorway.com-platformen er i overensstemmelse med de mål, som de norske myndigheder har fastlagt i deres nye strategi for turistsektoren, bl.a. for at undgå en diversificering af websteder vedrørende turisme i Norge (jf. betragtning 29 ovenfor).

(34) I 2014 fik alle regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer tilbudt premiumpartnerskabsaftaler med mulighed for at anvende visitnorway.com som deres hjemmeside i stedet for at udvikle eller opretholde deres egen hjemmeside. Ved migreringen til visitnorway.com skulle de lukke deres egne websteder. Disse tjenester blev kun udbudt til regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer og ikke til markedet generelt, og således ikke til alle potentielle brugere, herunder de regionale turistråds og destinationsforvaltningsorganisationers aktionærer eller eksterne kunder (34).

(35) Efter migreringen blev nogle af de tjenester, som de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne tidligere havde købt fra virksomheder såsom klageren, overflødige. De regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne havde navnlig ikke brug for søge-funktionaliteten, og licensaftaler med virksomheder såsom New Mind | tellUs blev normalt opsagt. Der var derimod stadig behov for andre funktionaliteter — såsom destinator-funktionaliteten — til at oprette eller ajourføre de seværdigheder eller informationsflash, der skulle offentliggøres på visitnorway.com.

(36) Selv om alle regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer er blevet tilbudt premiumpartnerskabsaftaler, var/er det ikke alle, der var/er interesseret i de nye tjenester, da migrering til visitnorway.com bl.a. indebar, at de skulle acceptere de redaktionelle betingelser og begrænsninger, som IN pålagde (35). Nogle af de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer holder derfor fast i standardaftaler, hvor IN leverer markedsføringstjenester (jf. betragtning 28 ovenfor).

(37) Projektet vedrørende den nye turismestruktur på visitnorway.com (jf. betragtning 32 ovenfor) omfattede også to pilotprojekter — Alfa og Beta — lanceret i 2013 forud for undertegnelsen af premiumpartnerskabsaftalerne i 2014, som beskrevet i betragtning 34 ovenfor. Der redegøres nærmere herfor nedenfor.

»Pilot Alfa«-projektet

(38) I marts 2013 lancerede IN et projekt med titlen »Pilot Alfa« sammen med to pilotkunder — VisitSørlandet og VisitTrondheim. Pilot Alfa vedrører migreringen af det regionale turistråd Visit Sørlandet AS' (36) og destinationsforvaltningsorganisationen Visit Trondheim AS' (37) websteder til visitnorway.com-platformen.

(39) De to virksomheder blev udvalgt som deltagere i pilotprojektet, og de indgik en premiumpartnerskabsaftale med IN om at anvende visitnorway.com. Som følge af disse aftaler omdirigerede begge virksomheder deres URL (38) til visitnorway.com og lukkede deres egne hjemmesider. Oplysningerne på disse sider (dvs. generel turistinformation og specialiseret indhold) migrerede til visitnorway.com.

(40) Da disse to virksomheder havde deres egne websteder, var de kunder hos klageren. De anvendte således tellUs' destinator- og søge-funktionaliteter og betalte en licensafgift til klageren herfor. Efter omdirigeringen af deres URL til visitnorway.com og lukningen af deres egne websteder opsagde disse virksomheder imidlertid deres aftaler om adgang til søge-funktionaliteten, da det af tekniske årsager kun er muligt at anvende IN's søge-funktionalitet på visitnorway.com (den eneste søgemaskine på webstedet er den maskine, som IN har udviklet og installeret på platformen).

(41) Begge virksomheder var stadig nødsaget til at arbejde med klageren eller en lignende virksomhed om destinator-funktionaliteten. IN tilbyder ikke denne funktionalitet. Klageren var tidligere den eneste leverandør af DMS-tjenester på det norske marked. I perioden 2012-2013 trådte en international konkurrent, CityBreak, imidlertid ind på markedet og udbød destinator-funktionaliteten, der giver udbydere af tjenester til turister mulighed for at oprette en database med seværdigheder (39).

(42) De regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne, der migrerede til visitnorway.com, kunne således vælge mellem flere udbydere af destinator-funktionaliteten (New Mind | tellUs eller CityBreak eller enhver anden potentiel operatør på markedet), hvorimod kunder, der anvendte tellUs' søge-tjenester, kun kunne anvende tellUs' destinator-funktionaliteter. Da New Mind | tellUs var den eneste udbyder af web- og infrastrukturtjenester, var alle regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer nødt til at indgå aftaler med New Mind | tellUs om adgang til både søge- og destinator-funktionaliteter.

(43) Anvendelserne af de forskellige funktionaliteter før og efter Pilot Alfa angives i følgende grafik: Tekst af billedet Destinationsforvaltningsorganisationens eget websted (før Pilot Alfa) Destinationsforvaltningsorganisationens eget websted tellUs’ søgning tellUs’database tellUs’ destinator Destinationsvirksomhed Visitnorway.com (efter Pilot Alfa) tellUs’ destinator CityBreak destinator Destinationsvirksomhed Destinationsvirksomhed VisitNorway søgning Visitnorway.com CityBreak’s database tellUs’ database IN’s database Kilde: Tilsynsmyndigheden, baseret på oplysningerne fra de norske myndigheder (dokument nr. 688213).

(44) De tjenester, som IN tilbød de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne inden gennemførelsen af projektet vedrørende den nye struktur (dvs. onlinemarkedsføringstjenester på webstedet visitnorway.com), blev tilbudt mod betaling af et gebyr beregnet på grundlag af deres årlige omsætning og ikke markedsprisen for de leverede tjenester (jf. betragtning 28 ovenfor). Denne prismodel blev ligeledes anvendt under Pilot Alfa uden opkrævning af yderligere gebyrer for de yderligere tjenester leveret af IN (webinfrastrukturer og tilhørende tjenester).

(45) De norske myndigheder har forklaret (40), at grunden til, at der ikke blev opkrævet yderligere gebyrer for de yderligere tjenester, var, at de nye tjenester var under udvikling, og at de to deltagende virksomheder i pilotprojektet havde brugt meget tid og mange kræfter på at bidrage til udviklingen af IN's nye funktionaliteter og således havde kompenseret IN ved at give værdifuldt feedback og input om de nye tjenester.

»Pilot Beta«-projektet

(46) IN gennemførte »Pilot Beta« i perioden juli-november 2013. I forbindelse med dette projekt undersøgte IN forretningsmodeller, herunder muligheden for at fremme alle regionale turistråds og destinationsforvaltningsorganisationers indgåelse af nye premiumpartnerskabsaftaler.

(47) Siden den 1. januar 2014 har IN tilbudt alle interesserede regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer at indgå premiumpartnerskabsaftaler på lige vilkår. IN indførte en nye prismodel for disse tjenester, hvor den fastsatte pris ifølge de norske myndigheder skulle afspejle omkostningerne forbundet med IN's tjenester plus en rimelig fortjeneste. Den nye prismodel fandt ligeledes anvendelse på de to pilotprojekter, dvs. VisitSørlandet og VisitTrondheim, pr. 1. januar 2014.

(48) Som illustreret i figur 2 nedenfor tilbød IN således de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne to forskellige tjenester (41): i) tjenester under premiumpartnerskabsaftaler (42) og ii) markedsføring under ikke-premiumaftaler (43). Uanset tilknytningen til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne fremmer visitnorway.com Norge som et turistmål ved at tilvejebringe generel information om landet (44).

(49) Der blev indgået premiumpartnerskabsaftaler med de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer, der ønskede at migrere deres websteder til visitnorway.com. Med hensyn til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer, der ikke ønskede at migrere deres websteder til visitnorway.com (ikke-premiumpartnere), tilbød IN de samme markedsføringstjenester som før gennem standardaftalerne. Figur 2 Nuværende struktur — visitnorway.com Kilde: IN.

3. KLAGEN

(50) New Mind | tellUs hævder i sin klage, at IN's salgsfremmende aktiviteter og opgaver i forbindelse med visitnorway.com som en national turismeportal kan betragtes som en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse (»SGEI«) i overensstemmelse med EØS-statsstøttereglerne.

(51) I 2013 trådte IN imidlertid ind på et nyt marked (45) ved at udbyde nye økonomiske tjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne og give dem mulighed for at migrere deres websteder til visitnorway.com (webinfrastrukturer og tilhørende tjenester). New Mind | tellUs mener, at disse tjenester falder uden for IN's mandat og ikke udbydes i overensstemmelse med retspraksis i Altmark-sagen (46).

(52) Klageren understreger, at IN ikke bør modtage statsstøtte i forbindelse med levering af økonomiske tjenester (47).

(53) Klageren henviser navnlig til fire forskellige former for påstået statsstøtte: a) den manglende regnskabsmæssige adskillelse af IN's kommercielle aktiviteter b) den tabte fortjeneste via IN's almennyttige aktiviteter c) den påståede støtte ydet af IN til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne i form af levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester til priser, der ligger under markedsprisen d) den generelle fritagelse for indkomstbeskatning til IN, der også gælder for IN's økonomiske aktiviteter.

(54) Endelig påstår New Mind | tellUs også, at IN opfordrer sine kunder til at opsige deres hidtidige aftaler med New Mind | tellUs og tilbyder gratis oversættelsestjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer, der migrerer til visitnorway.com (48).

4. BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE

(55) Den 16. juli 2014 besluttede Tilsynsmyndigheden at indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 1, stk. 2, i del I i protokol 3.

(56) Tilsynsmyndigheden begrænsede imidlertid omfanget af den formelle undersøgelse til tre af de foranstaltninger, som klageren havde identificeret: i) den manglende regnskabsmæssige adskillelse af IN's kommercielle aktiviteter og den manglende omkostningsfordelingsmekanisme, ii) den tabte fortjeneste via IN's almennyttige aktiviteter, og iii) den påståede støtte ydet af IN til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne i form af priser, der er for lave til at sikre en rimelig forrentning af investeringerne i forbindelse med levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester.

(57) Den generelle fritagelse for indkomstbeskatning til IN var ikke omfattet af indledningsbeslutningen (49). Der er blevet indledt en procedure for eksisterende støtte desangående.

(58) Med hensyn til foranstaltningerne omfattet af indledningsbeslutningen var det Tilsynsmyndighedens foreløbige vurdering, at levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester udgjorde en økonomisk aktivitet, der var adskilt fra den blotte fremme af Norge som turistmål. Disse nye tjenester blev først udbudt til alle de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne pr. 1. januar 2014. Tilsynsmyndigheden konkluderede derfor, at foranstaltningerne, hvis de kunne betragtes som statsstøtte, ville udgøre ny støtte (50).

(59) Tilsynsmyndigheden mente ligeledes, at det ikke kunne udelukkes, at der var blevet ydet ny statsstøtte til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne, hvis det blev fastslået, at IN ikke opkrævede en konkurrencedygtig markedspris for levering af tjenester til disse enheder.

(60) Endelig nærede Tilsynsmyndigheden tvivl om, hvorvidt de påståede statsstøtteforanstaltninger kunne betragtes som forenelige i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), som støtte til fremme af turistaktiviteter (51).

(61) I lyset af disse foreløbige konklusioner mente Tilsynsmyndigheden ikke, at den havde tilstrækkelige oplysninger til at udelukke, at der forekom statsstøtte, eller at den var uforenelig med EØS-aftalen. Kommissionen indledte derfor den formelle undersøgelsesprocedure.

5. DE INTERESSEREDE PARTERS BEMÆRKNINGER TIL INDLEDNINGSBESLUTNINGEN

(62) Der blev kun fremsendt bemærkninger til indledningsbeslutningen af klageren, New Mind | tellUs.

(63) Med hensyn til realiteten understreger klageren, at IN er trådt ind på et allerede velfungerende marked for webinfrastrukturer og tilhørende tjenester, som er økonomiske tjenester. Myndighederne har ikke anmodet IN om at indtræde på dette marked, hvilket ville være i strid med IN's primære opgave, nemlig at fremme privat iværksætteri.

(64) New Mind | tellUs er enig i Tilsynsmyndighedens foreløbige konklusioner om forekomsten af statsmidler, tilregnelse til staten, selektivitet og potentiel fordrejning af konkurrencevilkårene.

(65) Med hensyn til forekomsten af en fordel mener klageren, at IN har krydssubsidieret sine webinfrastrukturer og tilhørende tjenester. Dette skyldes, at der ikke er nogen behørig regnskabsmæssig adskillelse i IN, og at IN giver afkald på fortjeneste ved levering af disse økonomiske tjenester til regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer. Klageren hævder ligeledes, at IN tilbyder gratis oversættelsestjenester (jf. betragtning 54 ovenfor).

(66) Med hensyn til den påståede støtte til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne anfører klageren, at de norske myndigheder ikke har orienteret dem om indledningsbeslutningen.

(67) Det anføres endvidere, at de udvalgte pilotkunder i pilotprojektfasen ikke betalte for de opnåede tjenester. Den prismodel, som IN indførte efterfølgende, dækker ikke alle relevante omkostninger, og den sikrer heller ikke en rimelig fortjeneste. IN har navnlig ikke inkluderet alle udviklingsomkostninger forbundet med infrastrukturen til den nye struktur (18 mio. NOK), og IN beregner ikke investeringsafkastet. De regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne opnår derfor en fordel.

(68) Med hensyn til forenelighed hævder klageren, at der ikke er markedssvigt på det pågældende marked. Det forhold, at IN tilbyder gratis eller subsidierede oversættelsestjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer, der migrerer indhold til visitnorway.com-platformen, er desuden en tilknytningsbetingelse, hvilket er i strid med antitrustlovgivningen, og den påståede statsstøtte kan derfor ikke erklæres forenelig.

(69) Den 13. januar 2015 fremsendte klageren en kopi af 2015-budgetskrivelsen til Tilsynsmyndigheden (52). Efter klagerens opfattelse bekræfter denne skrivelse, at IN's aktiviteter inden for webstrukturer og tilhørende tjenester falder uden for IN's mandat, som er begrænset til generel fremme af Norge som et turistmål.

6. BEMÆRKNINGER FRA DE NORSKE MYNDIGHEDER TIL INDLEDNINGSBESLUTNINGEN OG TIL DE INTERESSEREDE PARTERS BEMÆRKNINGER

(70) De norske myndigheder anførte i deres svar på indledningsbeslutningen (53), at de pågældende foranstaltninger ikke udgør statsstøtte, og at denne støtte, hvis nogen af foranstaltningerne udgør statsstøtte, skulle klassificeres som eksisterende støtte, da fremme af turisme i Norge var en af IN's forgængeres opgaver før undertegnelsen af EØS-aftalen.

(71) Hvis det blev konstateret, at der var ydet ny støtte, skulle den subsidiært betragtes som forenelig med EØS-aftalen som kompensation for en SGEI eller under artikel 61, stk. 3, litra c), i EØS-aftalen som støtte til fremme af turistsektoren.

(72) De norske myndigheder anfører følgende: »hvis en økonomisk aktivitet kan adskilles fra det offentlige organs opgave, kan organet betragtes som en virksomhed i denne funktion. Alle aktiviteterne skal imidlertid betragtes som ikke-økonomiske, hvis aktiviteterne ikke kan adskilles fra hinanden« (54). På denne baggrund mener de norske myndigheder, at Tilsynsmyndigheden har misforstået de faktiske omstændigheder, da de pågældende tjenester, dvs. webinfrastrukturer og tilhørende tjenester, ikke tilbydes som særskilte tjenester, men kun som en integreret del af de tjenester, som tilbydes gennem visitnorway.com, der som helhed skal betragtes som en ikke-økonomisk aktivitet. Leveringen af disse tjenester til regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer er omfattet af IN's opgave med at fremme Norge som et turistmål, der indgår i den nationale erhvervsfremmestrategi for turistsektoren. Webinfrastrukturer og tilhørende tjenester kan derfor ikke vurderes særskilt, men kun som led i IN's markedsføringsaktiviteter.

(73) Når IN indgår aftaler om levering af brugerbetalte tjenester, anvender det under alle omstændigheder en grundlæggende omkostningsmodel for at sikre, at der tages hensyn til alle IN's relevante omkostninger forbundet med tjenesterne. Denne metode blev kodificeret i retningslinjerne for brugerbetaling — »Guidelines for user payments«, udarbejdet på grundlag af 2011-budgetskrivelsen for IN (55), og IN har anvendt denne metode siden 2011. IN har ligeledes anvendt denne omkostningsfordelingsmetode i premiumpartnerskabsaftalerne og således givet IN mulighed for at dække alle omkostninger forbundet med premiumaftalerne. IN har ligeledes inkluderet en forventet fortjeneste på [… % til … %] i deres budget og priser. De norske myndigheder har også forklaret, at turistsektoren og navnlig markedet for webinfrastrukturtjenester er en meget dynamisk sektor. IN og visitnorway.com skal derfor tilpasse de udbudte tjenester til den teknologiske udvikling og markedsudviklingen.

(74) Med hensyn til forenelighed hævder de norske myndigheder, at SGEI-reglerne finder anvendelse. Ifølge de norske myndigheder skulle denne støtte vurderes på grundlag af SGEI-reglerne om forenelighed (56), hvis de pågældende tjenester blev betragtet som økonomiske aktiviteter og det blev konstateret, at der var ydet støtte. Efter de norske myndigheders opfattelse er leveringen af disse tjenester i overensstemmelse med ånden i Kommissionens beslutning 2012/21/EU (57).

(75) De norske myndigheder gør ligeledes gældende, at de pågældende foranstaltninger bør erklæres forenelige med EØS-aftalen efter artikel 61, stk. 3, litra c), i EØS-aftalen som statsstøtte til fremme af turistsektoren.

(76) De norske myndigheder understreger, at det forhold, at de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne har fået adgang til platformene, har øget konkurrencen på markedet for destinator-tjenester i efterfølgende omsætningsled. Der skal tages højde herfor for at opveje mulige negative virkninger af den påståede støtte. De norske myndigheder forklarer, at da visitnorway.com indsamler oplysninger om rejseprodukter fra alle potentielle konkurrenter, dvs. New Mind | tellUs eller CityBreak eller en anden potentiel virksomhed på markedet, er konkurrencepresset på dette marked blevet større. New Mind | tellUs var tidligere den eneste udbyder på markedet. IN tilbyder desuden platforme til regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer, der ikke konkurrerer med virksomheder uden for Norge.

(77) De norske myndigheder mener ikke, at IN tilbyder gratis oversættelsestjenester til regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer, der har undertegnet premiumaftaler, og de har redegjort for, hvordan IN dækker oversættelsesomkostninger i forskellige situationer. IN dækker generelt en del af de regionale turistråds og destinationsforvaltningsorganisationers omkostninger til oversættelse af oplysninger af almen interesse som led i sin opgave med at fremme Norge som et turistmål. IN dækker imidlertid kun 50 % af omkostningerne til oversættelse forbundet med de regionale turistråds og destinationsforvaltningsorganisationernes seværdigheder (58). Denne regel gælder generelt for alle regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer. Med hensyn til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer, der har migreret til visitnorway.com (premiumpartnere), dækker IN imidlertid ikke nogen oversættelsesomkostninger. Premiumpartnerne mister med andre ord oversættelsesfaciliteterne. I modsætning til klagerens påstand er der således intet incitament til at undertegne en premiumpartnerskabsaftale for at modtage kompensation for oversættelsesomkostninger.

(78) Som svar på klagerens bemærkninger understreger de norske myndigheder, at IN ikke konkurrerer med New Mind | tellUs. Det er korrekt, at tildelingen af adgang til visitnorway.com til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne har betydet, at tjenester, der tidligere blev udbudt af eksterne IT-virksomheder, er blevet delvis overflødige, men IN konkurrerer ikke direkte med klageren. IN erstatter med andre ord ikke New Mind | tellUs som IT-leverandør, men nogle af funktionaliteterne (såsom tellUs' søge-funktionalitet) er ikke længere nødvendige eller teknisk mulige.

(79) De norske myndigheder har ligeledes forelagt dokumentation for Tilsynsmyndigheden, der viser, at IN har orienteret de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne om indledningsbeslutningen. IN fremsendte e-mail til alle premiumpartnere (modtagere af den påståede statsstøtte), og der blev ligeledes henvist til indledningsbeslutningen på IN's websted (59).

(80) Endelig mente de norske myndigheder som svar på den seneste e-mail modtaget fra klageren (60) (omhandlet i betragtning 69 ovenfor), at det spørgsmål, som New Mind | tellUs havde rejst, allerede var blevet behørig besvaret. Der var således ikke behov for yderligere præciseringer (61).

II. VURDERING

1. FOREKOMST AF STATSSTØTTE

(81) EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, har følgende ordlyd: »Bortset fra de i denne aftale hjemlede undtagelser er støtte, som ydes af EF-medlemsstater, EFTA-stater eller ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med denne aftale i det omfang, den påvirker samhandelen mellem de kontraherende parter.«

(82) En foranstaltning udgør statsstøtte efter artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen, hvis den opfylder fire betingelser. For det første skal foranstaltningen finansieres af staten eller ved hjælp af statsmidler. For det andet skal foranstaltningen give støttemodtageren en fordel. For det tredje skal foranstaltningen begunstige bestemte virksomheder eller erhvervsgrene. For det fjerde skal foranstaltningen kunne påvirke samhandelen mellem de kontraherende parter og fordreje konkurrencevilkårene i EØS.

(83) For at kunne betragtes som statsstøtte skal alle de kumulative betingelser i artikel 61, stk. 1, være opfyldt (62).

1.1. BESLUTNINGENS OMFANG

(84) Indledningsbeslutningen vedrører påstået statsstøtte til fordel for IN og til fordel for de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne. På baggrund af oplysningerne modtaget fra klageren og de norske myndigheder rettede Tilsynsmyndigheden fokus mod IN's levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne under premiumpartnerskabsaftalerne.

(85) Under den formelle procedure har Tilsynsmyndigheden imidlertid konkluderet, at det ved vurderingen af IN's adfærd på markedet for webinfrastrukturer og tilhørende tjenester også er nødvendigt at vurdere de øvrige kommercielle tjenester leveret af IN til regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer, dvs. fremme og markedsføring af specifikke indholdstjenester. Dette skyldes, at IN's forretningsplan for den nye struktur vedrører begge typer tjenester.

(86) Selv om indledningsbeslutningen ikke omfattede specifikke markedsføringstjenester og disse tjenester ikke er omfattet af denne beslutning, vil Tilsynsmyndigheden henvise til disse tjenester i nødvendigt omfang, når den skal træffe beslutning om de påståede statsstøtteforanstaltninger i forbindelse med webinfrastrukturer og tilhørende tjenester.

1.2. MULIGE STATSSTØTTEFORANSTALTNINGER TIL FORDEL FOR IN

1.2.1. Kan IN anses for at være en »virksomhed«?

(87) I henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, skal foranstaltningerne begunstige visse virksomheder eller visse produktioner for at kunne udgøre statsstøtte. EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, finder kun anvendelse, når modtageren af støtten er en virksomhed. Det skal derfor undersøges, om IN er en virksomhed i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.

(88) Virksomheder er enheder, som udøver økonomisk virksomhed, uanset deres retlige form eller finansieringsmåde (63). Enhver virksomhed, der består i at udbyde varer og tjenesteydelser på et bestemt marked, er økonomisk virksomhed (64). Alle enheder, som er retligt adskilt fra staten og udøver økonomisk virksomhed, anses for at være »virksomheder«. EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, finder anvendelse på alle offentlige og private virksomheder (65).

(89) Hvis en virksomhed udøver økonomisk virksomhed, anses den udelukkende for at være en virksomhed i forhold til disse specifikke tjenester uden henvisning til, hvordan enhedens andre aktiviteter bør klassificeres (66).

(90) De norske myndigheder har fastholdt, at leveringen af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester ikke kan defineres som en økonomisk aktivitet. Efter deres opfattelse kan disse tjenester ikke adskilles fra de tjenester, der udbydes til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne til fremme af Norge som et turistmål gennem visitnorway.com. Da udviklingen og forvaltningen af denne platform er i overensstemmelse med målet om at fremme Norge som et turistmål, og da denne generelle opgave ikke kan defineres som en økonomisk aktivitet, kan de pågældende IT-tjenester i dette tilfælde heller ikke defineres som en økonomisk aktivitet.

(91) Tilsynsmyndigheden er uenig i denne konklusion og bekræfter således sin foreløbige opfattelse i indledningsbeslutningen.

(92) Tilsynsmyndigheden bemærker for det første, at IN ifølge 2013-budgetskrivelsen (67) kan udøve både økonomiske og ikke-økonomiske aktiviteter, da der skelnes mellem finansieringen af disse aktiviteter. De økonomiske aktiviteter skal leveres på markedsvilkår og skal derfor finansieres af kunderne. I henhold til lovgivningen kan IN således levere økonomiske og ikke-økonomiske tjenester samtidigt.

(93) For det andet mener Tilsynsmyndigheden ikke, at det forhold, at IN i forskellige situationer handler på vegne af staten for at sikre generel fremme af Norge og i denne forbindelse ikke udbyder tjenester eller varer på markedet, er en tilstrækkelig begrundelse for at konkludere, at IN ikke udbyder andre økonomiske tjenester i turistsektoren.

(94) For det tredje er Tilsynsmyndigheden enig i, at fremme af Norge som et turistmål ikke er en økonomisk aktivitet. IN udbyder imidlertid tre forskellige typer tjenester på platformen. IN udbyder tjenester såsom markedsføring af generelt indhold om Norge, dvs. generel information om natlys, vejrforhold, landets geografiske karakteristika osv., men ligeledes specifikt turismeindhold, dvs. markedsføring af hoteller, restauranter eller andre virksomheder. Markedsføring af generel information om Norge er ikke en økonomisk aktivitet, men markedsføring af specifikke turistvirksomheder er en økonomisk aktivitet.

(95) Tilsynsmyndigheden kan ikke acceptere argumentet om, at tilvejebringelse af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne ikke udgør en økonomisk aktivitet, fordi det endelige mål er at tilvejebringe en ikke-økonomisk aktivitet, nemlig generel fremme af Norge som et turistmål. Tilsynsmyndigheden mener ikke, at de norske myndigheders mål er relevant ved vurderingen af, om IN tilvejebringer en økonomisk aktivitet. Efter Tilsynsmyndighedens opfattelse indebærer fremme af private turistvirksomheder en økonomisk aktivitet.

(96) Domstolen har i visse tilfælde medgivet, »at den virksomhed, der består i køb af produkter, således ikke kan adskilles fra den brug, der efterfølgende gøres af produkterne, med henblik på at vurdere arten af denne indkøbsvirksomhed, og at det er den økonomiske eller ikke-økonomiske karakter af den efterfølgende anvendelse af det købte produkt, der nødvendigvis bestemmer karakteren af den virksomhed, der består i køb« (68) . Tilsynsmyndigheden minder imidlertid om, at modtagerne af IN's IT-tjenester, de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne, også anvender disse tjenester til at tilvejebringe både økonomiske og ikke-økonomiske tjenester. De regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne udøver generelle aktiviteter til fremme af turisme inden for deres respektive områder, men ligeledes specifikke turistaktiviteter på vegne af deres aktionærer og kunder. Tilsynsmyndigheden konkluderer således, at IN tilvejebringer økonomiske tjenester.

(97) For det fjerde er Tilsynsmyndigheden i modsætning til de norske myndigheder, jf. deres argument i betragtning 90 ovenfor, ikke af den opfattelse, at det er nødvendigt at tilvejebringe webinfrastrukturer og tilhørende tjenester for at fremme Norge som et turistmål. Indtil 2013 lykkedes det rent faktisk IN at fremme turisme i Norge, selv om IN først begyndte at tilbyde disse webtjenester under premiumpartnerskabsaftalerne fra dette tidspunkt. Tilsynsmyndigheden understreger, at de norske myndigheder ikke har forelagt dokumentation for konklusionen om, at IN's indsats til fremme af turisme i landet vil være utilstrækkelig uden tilvejebringelse af de pågældende webtjenester gennem visitnorway.com. Tilsynsmyndigheden accepterer derfor ikke, at det også er nødvendigt at tilvejebringe webinfrastrukturer og tilhørende tjenester for at fremme Norge som et turistmål. Tilsynsmyndigheden kan således ikke se, at tjenesterne er uadskillelige.

(98) Tilsynsmyndigheden minder for det femte om, at en vigtig faktor ved vurderingen af, om en tjeneste er økonomisk, er, om der er konkurrence på det pågældende marked, dvs. om andre enheder udbyder de samme eller substituerbare varer og tjenester (69). Webinfrastrukturer og tilhørende tjenester udbydes ligeledes af private operatører såsom klageren, og Tilsynsmyndigheden konkluderer derfor, at denne betingelse er opfyldt i nærværende sag.

(99) Det understreges i Domstolens retspraksis, at økonomiske aktiviteter normalt udføres mod vederlag (70). Både klageren og IN udbyder webinfrastrukturer og tilhørende tjenester mod betaling, og Tilsynsmyndigheden mener derfor, at dette er en anden grund til, at disse tjenester bør betragtes som økonomiske.

(100) Efter Tilsynsmyndighedens opfattelse gælder denne konklusion, selv om IN ikke tilvejebringer webinfrastrukturer og tilhørende tjenester som en særskilt tjeneste. Når de regionale turistråds og destinationsforvaltningsorganisationernes websteder integreres i visitnorway.com, modtager de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne tjenester fra platformen, som de tidligere plejede at købe fra private operatører mod betaling. Det er således ikke relevant, om disse tjenester kun tilbydes til regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer og ikke til andre destinationsforvaltningsvirksomheder.

(101) Tilsynsmyndigheden konkluderer derfor, at IN er en virksomhed i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, når det leverer webinfrastrukturer og tilhørende tjenester.

1.2.2. Økonomisk fordel

(102) Som allerede anført har de norske myndigheder påpeget, at tilvejebringelsen af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester skal ses i sammenhæng med IN's aktiviteter til fremme af turisme som led i det norske mål om at reducere antallet af regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer og effektivisere turistsektoren. Tilsynsmyndigheden minder om, at der i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, ikke sondres ud fra grundene til eller formålet med de statslige interventioner, idet bestemmelsen definerer disse i kraft af deres virkninger (71). Domstolen har fastslået, at det følger, »at begrebet støtte er et objektivt begreb, ved hvis afgrænsning det alene har betydning, om en statslig foranstaltning giver en eller nogle virksomheder en fordel« (72). Formålet med den nye norske turismestruktur er således ikke relevant ved vurderingen af, om de påståede foranstaltninger indebærer en fordel og udgør statsstøtte.

(103) I denne sag afhænger forekomsten af en fordel af, i) om IN har krydssubsidieret sine økonomiske aktiviteter med offentlige midler modtaget for at kompensere for sine ikke-økonomiske aktiviteter, og ii) om IN har krævet et tilstrækkeligt kapitalafkast (rimelig fortjeneste) for de økonomiske tjenester leveret til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne.

(104) Disse to spørgsmål vurderes i de to næste underafsnit. I forbindelse med vurderingen vil Tilsynsmyndigheden fastslå, om de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne købte tjenesterne fra IN til en pris, der lå under niveauet på et konkurrencepræget marked (dvs. markedskræfterne var sat ude af spil). Efter Tilsynsmyndighedens opfattelse er en rimelig reference for dette konkurrenceniveau en pris, der er tilstrækkelig høj til at dække de inkrementelle omkostninger, dvs. de variable omkostninger, der kan henføres direkte, og en passende andel af de fælles (faste) omkostninger samt en passende egenkapitalforrentning (73).

1.2.2.1. Krydssubsidiering af webinfrastrukturerne og tilhørende tjenester

(105) Hvis en virksomhed udøver både økonomiske og ikke-økonomiske aktiviteter, bør der indføres et omkostningsregnskabssystem for at sikre, at de økonomiske aktiviteter ikke modtager støtte gennem statsmidler tildelt den pågældende enheds ikke-økonomiske aktiviteter (74).

(106) Der bør indføres objektive og gennemskuelige omkostningsfordelingsmekanismer for at sikre, at statsmidler tildelt den pågældende enheds ikke-økonomiske aktiviteter ikke dækker inkrementelle omkostninger forbundet med de økonomiske aktiviteter. Hvis der ikke er indført sådanne mekanismer, kan økonomiske aktiviteter drage fordel af offentlige midler tildelt ikke-økonomiske aktiviteter. Udgifterne og indtægterne forbundet med de forskellige tjenester bør desuden fremgå af de interne regnskaber (75).

(107) Tilsynsmyndigheden vil derfor kontrollere, om IN havde indført en passende metode, der gjorde det muligt at adskille udgifter og indtægter forbundet med IN's økonomiske og ikke-økonomiske aktiviteter som et middel til at udelukke risikoen for krydssubsidiering mellem IN's forskellige aktiviteter. Tilsynsmyndigheden vil ligeledes vurdere IN's regnskaber for de økonomiske tjenester leveret til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne.

Omkostningsfordelingsmekanisme

(108) Som allerede anført skal en offentlig virksomhed, der udøver økonomiske og ikke-økonomiske aktiviteter, indføre regnskabssystemer og -procedurer, der giver virksomheden mulighed for at bogføre alle inkrementelle omkostninger forbundet med leveringen af den økonomiske tjeneste i regnskabet for økonomiske aktiviteter (76).

(109) På baggrund af oplysningerne fra IN har Tilsynsmyndigheden konkluderet, at der er følgende fælles omkostninger: i) udviklingsomkostninger i forbindelse med projektet vedrørende den nye struktur, ii) generelle driftsomkostninger, dvs. opfølgning og administration, webmastersupport osv., og iii) tekniske omkostninger til drift af platformen, dvs. IT-konsulenter, årlige softwarelicensafgifter, vedligeholdelse af software og hardware osv. (77).

(110) De norske myndigheder har forklaret, at udviklingsomkostningerne er omkostningerne forbundet med projektforvaltning, projektudvikling, teknisk udvikling og tekniske forbedringer, afprøvning og konsulenternes arbejde med at forberede visitnorway.com til projektet vedrørende den nye struktur. Udviklingsomkostningerne var ca. 18 mio. NOK i 2013 (78).

(111) Ifølge de norske myndigheders svar på indledningsbeslutningen (79) blev der afsat 4 mio. NOK til de økonomiske tjenester leveret via platformen. Ifølge de forelagte oplysninger, hvor omkostningsdelingen er baseret på fuld gennemsigtighed mellem generel markedsføring og specifik markedsføring (80), kan langt størstedelen af de operationelle og tekniske omkostninger forbundet med den nye struktur (ca. 89 %) henføres under generel markedsføring af Norge (ikke-økonomisk aktivitet). IN's forretningsmodel omfattede derfor udviklingsomkostninger på 4 mio. NOK som investeringsomkostninger. De norske myndigheder har forelagt oplysninger, der bekræfter, at dette er en rimelig allokering til udviklingsomkostninger. IN har navnlig meddelt Tilsynsmyndigheden, at det ved screening af 15 766 redaktionelle sider og 19 000 annoncer er blevet beregnet, at 84,3 % af alle sidevisninger er defineret som generel markedsføring, og at 15,7 % af alle sidevisninger er virksomhedsspecifikke annoncer i perioden 23. marts 2014 til 23. marts 2015 (81). Størstedelen af udviklingsomkostningerne bør derfor afsættes til platformens ikke-økonomiske tjenester.

(112) På baggrund af ovennævnte forelagte oplysninger bemærker Tilsynsmyndigheden, at over 20 % af udviklingsomkostningerne er afsat til IN's økonomiske tjenester, hvilket overstiger den faktiske andel af omkostningerne til markedsføring af ovennævnte specifikke indhold. Tilsynsmyndigheden konkluderer derfor, at allokeringen af 4 mio. NOK til forretningsmodellen med premiumpartnerskabsaftaler er rimelig og begrundet.

(113) Klageren gør imidlertid gældende, at udviklingsomkostningerne ligeledes bør omfatte en del af omkostningerne til etablering af selve platformen i 2007.

(114) IN bekræfter, at disse omkostninger ikke er blevet inkluderet i omkostningsberegningen. IN gør gældende, at platformen allerede eksisterede, inden premiumaftalerne blev undertegnet, og at de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne allerede havde samarbejdsaftaler og betalte et årligt partnergebyr, der bidrog til etableringen af platformen (82). Initialomkostningerne var desuden ikke inkluderet, da de ikke var kapitaliseret (83), hvilket er i overensstemmelse med de norske regnskabsstandarder (NRS 19) (84). NRS 19 vedrører relevante direkte omkostninger og kapitaliseringsomkostninger. I henhold til denne standard er det ikke nødvendigt at kapitalisere immaterielle aktiver, dvs. ikke-monetære aktiver uden fysisk substans, som virksomheden anvender i forbindelse med fremstilling eller salg af varer og tjenester. I overensstemmelse med disse regler er ingen af udviklingsomkostningerne i forbindelse med visitnorway.com således blevet kapitaliseret.

(115) De norske myndigheder påpeger desuden, at en ny cloud-baseret DMS-platform for visitnorway.com vil blive implementeret i 2015. Den nuværende platform med alt indhold, rutiner, softwarelicenser osv. nedlukkes først ved udgangen af 2015. Kun tekst og billeder vil blive overført til den nye platform, og den gamle tekniske platform vil ikke længere have nogen værdi på grund af den tekniske udvikling på markedet. Ifølge IN er der således ingen økonomisk grund til at kapitalisere IT-projekter såsom visitnorway.com.

(116) Tilsynsmyndigheden godtager dette argument, da det i henhold til de norske regnskabsstandarder ikke er nødvendigt at kapitalisere disse typer omkostninger. Tilsynsmyndigheden er af den opfattelse, at selv om det forhold, at alle virksomheder i Norge er berettiget til ikke at kapitalisere disse typer omkostninger, kunne betragtes som en fordel, er der ikke tale om en selektiv fordel. Foranstaltningen (muligheden for ikke at kapitalisere en omkostning) er åben for alle sektorer i økonomien, alle former for virksomheder og alle former for produktion. Ved afholdelse af udgifter omfattet af NRS 19-reglen udgør foranstaltningen derfor hverken en selektiv fordel eller statsstøtte (85).

(117) Med hensyn til de generelle driftsomkostninger for perioden 2013-2018 anvender IN en metode baseret på fulde omkostninger pr. time til at fordele de forskellige omkostninger (86). Denne metode er baseret på de nævnte retningslinjer i betragtning 73 ovenfor, der er blevet vedtaget i og anvendt siden 2011. I henhold til denne metode er prisen for tjenester baseret på det antal timer, medarbejderne har lagt i leveringen af disse tjenester (87). IN's omkostninger pr. time omfatter direkte personaleomkostninger til den person, der udfører arbejdet, og de generalomkostninger, der skal afholdes for at sikre, at den pågældende medarbejder kan udføre sit arbejde (88). Generalomkostninger omfatter leje, kontor, telefoni, administration og fælles tjenester såsom finansiering, IT, HR osv. IN har siden 2014 forøget omkostningerne pr. time med 3 % for at sikre, at alle omkostninger fortsat dækkes ind (89).

(118) Med denne metode sikrer IN, at de forskellige projekter finansieres via brugerbetaling, der dækker de omkostninger, som IN har afholdt i forbindelse med leveringen af tjenesten til de enkelte kunder.

(119) Efter Tilsynsmyndighedens opfattelse er dette således — i hvert fald i denne sag — en tilstrækkelig metode til at fordele fælles omkostninger.

(120) Tilsynsmyndigheden bemærker, at omkostningen pr. time regnskabsmæssigt henført under de to pilotundersøgelser i pilotundersøgelsesperioden (2012-2013) var lavere end standardsatsen baseret på fulde omkostninger pr. time fastsat af IN (90). I denne reducerede timesats var der imidlertid taget højde for den tid, som de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne havde brugt på at tilvejebringe indhold, give feedback og yde bistand i forbindelse med udviklingen af den nye struktur (91).

(121) Med hensyn til fordelingen af tekniske omkostninger anvender IN en metode baseret på »omkostning pr. sidevisning« (92). I henhold til denne metode beregner IN omkostningen pr. sidevisning på platformen og beregner herefter den andel af de tekniske omkostninger, der skal betaledes af de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne baseret på deres faktiske andel af sidevisninger. Efter Tilsynsmyndighedens opfattelse giver denne metode IN mulighed for at fordele omkostningerne behørigt mellem generel markedsføring og kommercielle tjenester. I henhold til IN's forretningsplan vil denne metode til opkrævning af betaling for disse økonomiske tjenester ydet til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne blive anvendt frem til 2018.

(122) Tilsynsmyndigheden er derfor af den opfattelse, at der er indført en objektiv og gennemskuelig omkostningsfordelingsmekanisme, der gør det muligt for IN at sikre, at indtægter fra økonomiske aktiviteter udelukkende anvendes til at dække udgifterne i tilknytning til disse aktiviteter (herunder inkrementelle omkostninger og en passende andel af de fælles omkostninger).

Adskillelse af regnskaber

(123) Under den formelle undersøgelsesprocedure har de norske myndigheder givet Tilsynsmyndigheden yderligere oplysninger om IN's regnskabssystem.

(124) IN's årsregnskab indeholder virksomhedens konsoliderede regnskab, herunder driftsregnskab, balance og noter i henhold til den norske regnskabslov. Dette regnskab revideres af en ekstern revisor, godkendes af IN's generalforsamling og indsendes til det norske nationale virksomhedsregister. Dette konsoliderede regnskab kan opdeles i otte forskellige underkonti, en for hver aktivitet/hvert program gennemført af IN (lån, midler, projekter osv.). Disse underkonti har særskilte driftsregnskaber og balancer.

(125) Visitnorway.com er omfattet af kontoen for projektaktiviteter. IN har endvidere oplyst, at de enkelte projekter — som visitnorway.com — har en specifik underkonto. Projekterne har navnlig særskilte projektnumre for kommercielle eksterne aktiviteter (93). Det sikres således, at indtægterne og udgifterne forbundet med alle IN's aktiviteter kan klassificeres og bogføres korrekt.

(126) Visitnorway.com har fire projektkonti, og IN kan fordele alle udgifter og indtægter forbundet med driften af platformen på disse konti (94). De fire underkonti er: i) redaktionelle driftstjenester, eksterne konsulenter, ii) opgraderings- og vedligeholdelsestjenester, eksterne konsulenter, iii) teknisk drift, eksterne konsulenter, og iv) nye struktur, eksterne tjenester (95). Udgifterne og indtægterne forbundet med premiumaftaler kodificeres i projektkontoen for den nye struktur, eksterne tjenester (96).

(127) Disse fire underkonti for projektet indeholder udgifter og indtægter for visitnorway.com-platformen som helhed. Udgifter og indtægter forbundet med økonomiske og ikke-økonomiske tjenester identificeres klart, men kodificeres sammen. Tilsynsmyndigheden har ikke konstateret tegn på, at udgifter og indtægter ikke er blevet identificeret korrekt som økonomiske eller ikke-økonomiske. Det kan derfor konkluderes, at der ikke er nogen formel adskillelse af regnskaber, men udgifter og indtægter forbundet med de forskellige former for tjenester kan stadig identificeres klart.

(128) Under den formelle undersøgelsesprocedure (97) har IN forpligtet sig til at øge gennemskueligheden af regnskabssystemet for økonomiske aktiviteter relateret til turistsektoren, og IN har forpligtet sig til at føre mere detaljerede regnskaber pr. 1. januar 2014.

(129) For at sikre yderligere gennemskuelighed i sit nuværende regnskabssystem vil IN gennemgå de allerede eksisterende fire konti i visitnorway.com-projektkontoen. Indtægterne og udgifterne i de fire konti vil blive yderligere adskilt i økonomiske og ikke-økonomiske aktiviteter. Der vil således være en formel regnskabsadskillelse fra januar 2014.

(130) Tilsynsmyndigheden mener, at en korrekt og formel adskillelse af konti pr. 1. januar 2014 vil være tilstrækkeligt til at forhindre krydssubsidiering af økonomiske tjenester leveret under premiumpartnerskabsaftalerne. Tilsynsmyndigheden bemærker, at IN før 2014 kun leverede økonomiske tjenester til kunderne i pilotprojekterne, og at IN pr. 1. januar 2014 tilbød kunderne i pilotprojekterne de samme priser som dem, der gælder i de øvrige premiumaftaler.

(131) Tilsynsmyndigheden understreger, at det forhold, at det rent faktisk er muligt at oprette otte konti, illustrerer, at det nuværende regnskab allerede er tilstrækkelig gennemskueligt. Tilsynsmyndigheden mener således, at det regnskabssystem, som IN har implementeret indtil dato, gør det muligt at adskille omkostningerne forbundet med de økonomiske og ikke-økonomiske tjenester med tilstrækkelig stor sikkerhed, selv om der ikke er nogen formel regnskabsmæssig adskillelse mellem de økonomiske og ikke-økonomiske tjenester.

(132) Tilsynsmyndigheden noterer sig de norske myndigheders forslag og konkluderer, at det nuværende regnskabssystem allerede gør det muligt at identificere de forskellige udgifter og indtægter forbundet med de økonomiske og ikke-økonomiske tjenester leveret gennem visitnorway.com, og at der ikke er dokumentation for krydssubsidiering fra ikke-økonomiske til økonomiske aktiviteter.

1.2.2.2. Den påståede tabte fortjeneste

(133) Offentlige virksomheder skal handle på markedet som almindelige økonomiske operatører (98). Ingen fordel i henhold til artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen ydes af staten, hvis en privat aktør kan forventes at handle på samme måde, dvs. når en offentlig virksomhed handler i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip (MEIP) (99).

(134) Enhver virksomhedsejer eller investor vil normalt kræve et afkast på sin investering i en kommerciel virksomhed (100). Denne forventning om rentabilitet er en normal og forventet forrentningsomkostning for virksomheden. Der er således ikke tale om en fordel finansieret ved hjælp af statsmidler, når en offentlig virksomhed dækker omkostninger (variable omkostninger og et passende bidrag til fælles omkostninger) samt en passende egenkapitalforrentning (101).

(135) Tilsynsmyndigheden har allerede anført følgende i fremstillingsretningslinjerne: »Hvis en offentlig virksomhed giver et utilstrækkeligt afkast, kan EFTA-Tilsynsmyndigheden skønne, at forholdet indeholder støttelignende elementer, der bør vurderes i forhold til artikel 61. Under sådanne omstændigheder får den offentlige virksomhed i virkeligheden sin kapital til en billigere rente end markedsrenten, dvs. at der er tale om et tilskud« (102) .

(136) Tilsynsmyndigheden minder imidlertid også om følgende bestemmelse i retningslinjerne: »Når investor udøver sin vurdering inden for denne [vide] margin, kan den ikke antages at indebære statsstøtte.« Det er således »kun i de tilfælde, hvor der ikke foreligger objektive grunde til med rimelighed at forvente, at en investering vil give et passende afkast, som ville være acceptabelt for en privat investor i en tilsvarende privat virksomhed, der opererer under normale markedsbetingelser, at der er tale om statsstøtte, selv når finansieringen helt eller delvis sker med offentlige midler« (103).

(137) Tilsynsmyndigheden har således vurderet IN's prispolitik for de økonomiske tjenester leveret under pilotprojekterne samt under premiumpartnerskabsaftalerne gennem platformen visitnorway.com. Formålet er at vurdere, om IN's forretningsmodel for de IT-tjenester, der leveres inden for rammerne af den nye struktur for visitnorway.com (dvs. premiumpartnerskabsaftaler), var baseret på en forventning om en rimelig fortjeneste.

(138) De norske myndigheder har forklaret (104), at IN's prispolitik sikrer, at alle relevante omkostninger dækkes, og at der opnås en rimelig fortjeneste via indtægterne fra de økonomiske aktiviteter (105). Selv om de mener, at IN's aktiviteter i denne sektor ikke er af økonomisk karakter, er de kommercielle aftaler udformet med henblik på at dække alle omkostninger samt generere en fortjeneste til IN.

(139) Baseret på ovennævnte omkostningsfordelingsmetode, jf. betragtning 108-122 ovenfor, har de norske myndigheder redegjort for den prismodel, der blev anvendt i pilotprojektfasen og i premiumpartnerskabsaftalerne, for at vise, at priserne for levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne, er tilstrækkelig høje til at generere en rimelig fortjeneste.

(140) Denne rentabilitet er ikke baseret på platformen visitnorway.com som helhed (106), men på de økonomiske aktiviteters rentabilitet (økonomiske tjenester leveret til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne under premium- og standardaftalerne). IN's oprindelige forretningsplan for den nye struktur omfattede indtægter fra tjenester leveret til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne under to typer aftaler: i) premiumaftaler og ii) standardaftaler.

(141) På baggrund af en detaljeret vurdering af de forelagte oplysninger er der ingen dokumentation for, at IN ikke forsøger at opnå en rimelig fortjeneste fra de kommercielle aftaler, herunder premiumaftalerne. Der er tværtimod dokumentation for, at IN rent faktisk forventede at opnå en fortjeneste fra disse økonomiske aktiviteter i perioden 2013-2018. IN har forelagt et forretningsmæssigt grundlag for Tilsynsmyndigheden baseret på de forventede udgifter og indtægter i tilknytning til de kommercielle aftaler, der viser en positiv nettonutidsværdi (107) på grundlag af en diskonteringssats på 7 %. I IN's forrentningsmodel blev nettofortjenesten anslået til mellem [… % og … %] (108).

(142) Under den formelle procedure har IN ligeledes forklaret (109), at IN skifter til et nyt cloud-baseret destinationsforvaltningssystem (DMS), hvor det har […].

(143) Tilsynsmyndigheden bemærker, at sammenligningen mellem en offentlig og en privat operatørs adfærd skal foretages i forhold til en privat operatørs handlemåde på tidspunktet for investeringen eller for udviklingen af forretningsplanen »i betragtning af de til rådighed stående oplysninger og til den forventelige udvikling på det tidspunkt« (110). De ændringer af visitnorway.com, som blev foretaget efter udarbejdelsen af forretningsmodellen for den nye struktur, er derfor ikke relevante for vurderingen af forekomsten af statsstøtte. Det relevante spørgsmål er, om den oprindelige forretningsmodel havde til formål at opnå en fortjeneste ved levering af tjenester til regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer.

(144) I analysen af de to pilotprojekter — i Pilot Alfa-fasen — understreges det af de norske myndigheder, at VisitSørlandet og VisitTrondheim bidrog intensivt til udviklingen af modellen og brugte meget tid på projekterne. Bilag 6 til IN's svar på indledningsbeslutningen (111) indeholder en konkret liste over de typer yderligere opgaver, der blev udført af pilotkunderne i 2013 i forbindelse med planlægningen af en ny struktur for visitnorway.com. IN nævner bl.a. følgende yderligere opgaver, der blev udført af pilotkunderne: i) evaluering af, hvilket indhold der forsat skal være på platformen, ii) planlægning af overførslen af link fra eksisterende løsninger for at fastholde eksisterende indholds søgemaskineranking, iii) etablering/evaluering af grundlæggende struktur, forside, undersider og mappestruktur for indhold, der ikke er deres egne sider osv.

(145) Pilotprojekternes rentabilitet kan derfor ikke vurderes særskilt, men kun som led i et langsigtet projekt. Spørgsmålet er ikke, om IN opnår fortjeneste på kort sigt fra pilotprojekterne, men derimod om den nye struktur og premiumpartnerskabsaftalerne vil sikre rentabilitet på lang sigt (112). Pilotprojekter gennemføres i sagens natur ikke af offentlige eller private virksomheder i forventning om en hurtig fortjeneste, men derimod for at vurdere deres økonomiske og forretningsmæssige rationale (113). Det anerkendes i retspraksis, at der ikke automatisk er tale om statsstøtte, hver gang staten giver afkald på indtægter. I overensstemmelse med Domstolens (114) og Kommissionens praksis (115) mener Tilsynsmyndigheden rent faktisk ikke, at reducerede priser medfører statsstøtte, hvis de er objektivt berettigede af økonomiske hensyn.

(146) Tilsynsmyndigheden bemærker desuden, at de to kunder i pilotprojektet siden 2014 er blevet tilbudt den samme prisstruktur i premiumpartnerskabsaftaler som de øvrige regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer (116). Dette forklarer rent faktisk klagerens henvisning til »en prisstigning« mellem de gamle premiumaftaler og de nye premiumaftaler. I partnerskabsaftalerne undertegnet i 2014 fastsættes højere gebyrer i forhold til de opkrævede gebyrer i pilotfaserne (jf. betragtning 44 ovenfor) (117).

(147) De data, der er fremsendt til myndigheden (118), viser, at den oprindeligt forventede gennemsnitlige fortjeneste ved premiumpartnerskabsaftalerne for perioden 2013-2018 ([… % til … %].) er i overensstemmelse med den margen, der opnås af private operatører, der udbyder webtjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne (119).

(148) IN har i sit svar på indledningsbeslutningen (120) forklaret, at selv om IN ikke kender sin konkurrents prismodeller, har IN ikke desto mindre indsamlet offentliggjorte årsregnskaber for de største webudviklingsselskaber, der leverer tjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne. Ifølge IN har private operatører, der udbyder webtjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne, en gennemsnitlig fortjenstmargen på […] % (121). IN mener derfor fortsat, at den forventede fortjenstmargen på [… % til … %] er i overensstemmelse med de margener, der opnås på markedet (122).

(149) Tilsynsmyndigheden minder om, at sektorens gennemsnitlige afkast kan anvendes som en indikator for fravær af støtte (123). Tilsynsmyndigheden mener derfor, at en fortjenstmargen på […] % ved levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester er acceptabel for en markedsinvestor, og at IN's forrentningsmodel var i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.

(150) Endelig forelagde IN en række oplysninger (124) vedrørende argumentet fra klageren om, at visitnorway.com har en værdi i sig selv på grund af varemærket og domænet (en af de mest besøgte turistplatforme i Norge), hvilket ikke er blevet taget i betragtning. Tilsynsmyndigheden noterer sig klagerens argument om, at de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne også bør betale for den indirekte fortjeneste ved brug af varemærket visitnorway.com, da det har en økonomisk værdi.

(151) IN mener, at denne værdi er ubetydelig. Til støtte for sin konklusion hyrede IN en ekstern konsulent, NetNames, der anslog domænets værdi til 20 000 USD (125). Domænets værdi var baseret på en sammenligning med andre, men sammenlignelige, domæner. Under hensyntagen til omkostningerne til visitnorway.com bekræftede den eksterne ekspert IN's konklusioner om, at domænets værdi var ubetydelig. Tilsynsmyndigheden kan ikke se, at der er grundlag for at betvivle denne konklusion.

(152) Tilsynsmyndigheden mener derfor, at IN handlede korrekt ved ikke at inkludere anvendelsen af varemærket visitnorway.com som en ekstraomkostning for de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne.

(153) Tilsynsmyndigheden konkluderer derfor, at IN's kommercielle aftaler, herunder premiumaftalerne, undertegnes i forventning om rentabilitet på længere sigt og i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip (MEIP).

1.2.3. Konklusion

(154) Tilsynsmyndigheden konkluderer, at IN på tidspunktet for levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne har en passende omkostningsfordelingsmekanisme og et passende regnskabssystem, der gør det muligt at identificere udgifter og indtægter forbundet med disse tjenester præcist.

(155) Det fastslås ligeledes, at IN ikke har givet afkald på fortjeneste ved levering af disse tjenester. IN har handlet i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.

(156) Tilsynsmyndigheden konkluderer derfor, at IN ikke har modtaget statsstøtte som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, i forbindelse med levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne under premiumpartnerskabsaftalerne.

1.2.4. Påstået statsstøtte til fordel for regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer

1.2.5. Kan regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer betragtes som »virksomheder«?

(157) Som allerede forklaret i betragtning 87 ovenfor finder EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, kun anvendelse, når modtagerne af støtten er virksomheder.

(158) Som allerede anført i betragtning 18 ovenfor bemærker Tilsynsmyndigheden, at de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne ikke er etableret med det formål at maksimere enhedens eller aktionærernes fortjeneste, men for at styrke og fremme aktionærernes og kundernes forretningsaktiviteter.

(159) Tilsynsmyndigheden minder imidlertid om, at anvendelsen af statsstøttereglerne ikke afhænger af, om enheden er etableret med henblik på at skabe overskud. I henhold til retspraksis kan ikke-profitorienterede enheder også levere varer og tjenesteydelser på et givet marked (126). Når det er tilfældet, er profitorienterede enheder underlagt statsstøttereglerne.

(160) Tilsynsmyndigheden er af den opfattelse, at de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne i lighed med IN leverer økonomiske og ikke-økonomiske tjenester. Fremme af specifikke turisttjenester er en økonomisk aktivitet, jf. betragtning 28 ovenfor. Disse enheder betragtes derfor som virksomheder med hensyn til disse tjenester.

1.2.6. Forekomsten af en fordel for de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne

(161) IN har dokumenteret, at der ved undertegnelsen af premiumpartnerskabsaftalerne forventes en rimelig rentabilitet på lang sigt, selv om IN er en nonprofitorganisation. I IN's prismodel er afkastet fastsat til [… % til ... %] (jf. afsnit 1.2.2.2 ovenfor). Ifølge dataene fra IN er denne forventede rentabilitet også blevet opnået i praksis. Ifølge dataene har IN's investeringer i den nye struktur for visitnorway.com genereret en fortjeneste i 2013. I 2014 og 2015 forventes en negativ fortjeneste, men i perioden 2016-2018 forventes en stabil og rimelig fortjeneste. Den gennemsnitlige fortjeneste ligger på linje med den, der opnås af private operatører, der tilbyder webtjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne (127).

(162) Tilsynsmyndigheden konkluderer derfor, at de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne ikke har opnået nogen fordel ved at modtage webinfrastrukturer og tilhørende tjenester til priser, der ligger under markedsprisen.

(163) Desuagtet klagerens udtalelser, jf. betragtning 54 og 65 ovenfor, er Tilsynsmyndigheden blevet forsikret om, at der ikke leveres gratis oversættelsestjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer, der migrerer til IN.

(164) De norske myndigheder har forklaret, at premiumpartnerne ikke modtager gratis oversættelsestjenester, men at oversættelsesbistanden tværtimod er mindre end den bistand, der ydes til ikke-premiumpartnere, dvs. de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer, der ikke migrerer til visitnorway.com, jf. betragtning 77 ovenfor.

(165) På baggrund af ovenstående konkluderer Tilsynsmyndigheden, at den påståede tilknytningsbetingelse vedrørende indgåelse af premiumaftaler ikke eksisterer.

1.2.7. Konklusion

(166) På denne baggrund finder Tilsynsmyndigheden, at de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne ikke har modtaget statsstøtte som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, i forbindelse med modtagelse af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester fra IN.

2. KONKLUSION

(167) Da Tilsynsmyndigheden nu har konkluderet, at hverken IN eller de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne har opnået nogen fordel, er det ikke nødvendigt at vurdere, om de resterende betingelser i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, er opfyldt —

VEDTAGET DENNE BESLUTNING:

Artikel 1

1. Innovasjon Norge har ikke modtaget statsstøtte som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, ved krydssubsidiering af sine webinfrastrukturer og tilhørende tjenester i turistsektoren med offentlige midler modtaget som kompensation for sine ikke-økonomiske tjenester i samme sektor, dvs. generel fremme af Norge som turistmål. Innovasjon Norge har haft en omkostningsfordelingsmekanisme og en regnskabsmetode, der i tilstrækkelig grad har gjort det muligt at identificere udgifterne og indtægterne knyttet til sine webinfrastrukturer og tilhørende tjenester.

2. Innovasjon Norge har ikke modtaget statsstøtte som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, ved at give afkald på fortjeneste ved levering af webinfrastrukturer og tilhørende tjenester til de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne.

Artikel 2

De regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne har ikke modtaget statsstøtte som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, ved at opnå webinfrastrukturer og tilhørende tjenester til priser under konkurrencedygtige markedspriser.

Artikel 3

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Norge.

Artikel 4

Kun den engelske udgave af denne beslutning er autentisk.

Udfærdiget i Bruxelles, den 4. november 2015. På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne Sven Erik SVEDMAN Formand Helga JÓNSDÓTTIR Medlem af kollegiet

(1) Dokument nr. 678002 og bilag til dokument nr. 678003-678007, 678010-678013 og 678017.

(2) I oktober 2013 fusionerede den oprindelige klager, tellUs IT AS, med selskabet New Mind under navnet New Mind | tellUs. Se www.newmind.co.uk.

(3) Offentliggjort i EUT C 334 af 25.9.2014, s. 8, og EØS-tillæg nr. 53 af 25.9.2014, s. 1.

(4) Dokument nr. 720775 med 12 bilag (dokument nr. 720776-720788).

(5) Dokument nr. 726058.

(6) Dokument nr. 725167.

(7) Dokument nr. 725174.

(8) Dokument nr. 730559, 730560 og 730561.

(9) Tilsynsmyndigheden har modtaget en række e-mail fra klageren og IN med yderligere oplysninger. TellUs sendte en e-mail den 1. januar 2015 (dokument nr. 734800). IN fremsendte en række e-mail: dokument nr. 742759 (mail af 16. januar 2015), 744264 (mail af 5. februar 2015), 753927 (mail af 14. april 2015), 754218 (mail af 17. april 2015), 757843 (mail af 20. maj 2015) og 758656 (mail af 29. maj 2015) og afholdt en telefonkonference med IN den 16. april 2015.

(10) I 2013 havde visitnorway.com således 22,5 mio. besøg og 50 mio. sidevisninger og i 2014 21,3 mio. besøg og 50,3 mio. sidevisninger. Yderligere oplysninger findes på: http://www.slideshare.net/hanspetteraalmo/new-structure-for-destinations-on-visitnorwayvom og i dokument nr. 758656.

(11) På norsk »Regionalt selskap«.

(12) På norsk »Destinasjonsselskap«.

(13) Tilsynsmyndigheden vil beskrive disse tjenester i afsnit 2.2 og 2.3 nedenfor.

(14) LOV-2003-12-19-130 (på norsk »Lov om Innovasjon Norge«), findes på: http://lovdata.no/dokument/NL/lov/2003-12-19-130?q=lov+om+innovasjon+norge.

(15) § 2 i loven om IN.

(16) De opgaver, som IN udfører i øjeblikket, blev generelt set tidligere varetaget af de fire forgængerorganisationer: Norwegian Industrial and Regional Development Fund (»SND«), Government Consultative Office for Inventors (»SVO«), Norwegian Tourist Council (»NTC«) og Norwegian Export Council (»NEC«). På norsk: »Statens nærings- og distriktsutviklingsfond«, »Statens Veiledningskontor for Oppfinnere«, »Norges Turistråd« og »Norges Eksportråd«. Disse fire enheder blev nedlagt og fusioneret i IN i 2004.

(17) IN's brev af 28. oktober 2013 (dokument nr. 688213).

(18) IN's brev af 28. oktober 2013 (dokument nr. 688213).

(19) Se »Regjeringens reiselivsstrategi. Destinasjon Norge. Nasjonal strategi for reiselivsnæringen«, det norske handels- og industriministerium, 10. april 2012, s. 44. Dette dokument blev fremsendt til Tilsynsmyndigheden som bilag 4 (dokument nr. 688216) til IN's brev af 28. oktober 2013 (dokument nr. 688213).

(20) Ibid.

(21) Det anføres f.eks. i det regionale turistråd Visit Trondheim AS' forretningsprofil, at virksomheden ikke har til formål at sikre aktionærerne en direkte økonomisk fordel (fri oversættelse). På norsk: »Selskapet har ikke som formål å skaffe eierne direkte økonomisk utbytte« (fremhævelse tilføjet). Se de offentligt tilgængelige oplysninger i Einingsregisteret, der indgår i Brønnøysundregistrene. Link: http://w2.brreg.no/enhet/sok/detalj.jsp?orgnr=955715209.

Med hensyn til det regionale turistråd Visit Sørlandet AS anføres det, at virksomheden ikke har til formål at opnå fortjeneste til aktionærerne. På norsk: »Områdemarkedsføring, profilering og merkevarebygging via tilrettelegging for salg og markedsføring for reiselivet på Sørlandet. Selskapets virksomhet tar ikke sikte på å skaffe aksjeeierne økonomisk utbytte. Eventuelt overskudd skal benyttes til å fremme selskapets formål. Selskapet kan eie aksjer/andeler i andre selskap« (fremhævelse tilføjet). Se virksomhedens forretningsprofil, der er tilgængelig i Einingsregisteret, der indgår i Brønnøysundregistrene: http://w2.brreg.no/enhet/sok/detalj.jsp?orgnr=993995282.

(22) Defineret som »systemer, der konsoliderer og distribuerer en lang række turistprodukter via forskellige kanaler og platforme, generelt rettet mod en specifik region til støtte for en destinationsforvaltningsorganisations aktiviteter i den pågældende region. DMS' bestræbelser på at anvende en kundeorienteret tilgang for at forvalte og markedsføre destinationen som en holistisk enhed, typisk gennem tilvejebringelse af omfattende destinationsrelaterede oplysninger, reservationer i realtid, destinationsforvaltningsredskaber med særlig fokus på støtte til små og uafhængige turismeudbydere«. Definitionen af »DMS« kan ses her: http://www.newmind.co.uk/technology-platform/destination-management-system.

(23) Begrebet »destinationsforvaltningsvirksomheder« er en term, der anvendes i turistsektoren til at betegne professionelle servicevirksomheder, der tilbyder lokal viden, ekspertise og ressourcer, og som er specialiseret i tilrettelæggelsen og gennemførelsen af begivenheder, aktiviteter, udflugter, transport osv. Denne term betegner generelt professionelle servicevirksomheder i rejsebranchen.

(24) IN's brev af 20. december 2013 (dokument nr. 694258). Den Norske Turistforening, der var det fælles organ for staten og kommunale og private aktører i turistindustrien, blev etableret i 1903 og blev nedlagt i 1984. Den Norske Turistforenings markedsføringsindsats blev videreført af fonden NORTRA, der i 1999 ændrede navn til NTC. NTC's opgaver er siden 2004 blevet varetaget af IN efter fusionen af disse to enheder. Der blev ligeledes forelagt yderligere oplysninger om de enheder, der traditionelt har haft til opgave at fremme Norge som et turistmål, i IN's brev af 20. december 2013 (dokument nr. 694258).

(25) Statsbudsjettet 2013 — oppdragsbrev Innovasjon Norge, s. 14. Findes på: https://www.regjeringen.no/globalassets/upload/nhd/vedlegg/brev/2013_oppdragsbrev_innovasjonnorge.pdf.

Statsbudsjettet 2014 — oppdragsbrev Innovasjon Norge. Findes på: https://www.regjeringen.no/contentassets/ab7b70cc80924f038a26a89417d0eb66/in_oppdragsbrev_2014.pdf.

Statsbudsjettet 2015 — oppdragsbrev Innovasjon Norge. Findes på: http://www.innovasjonnorge.no/PageFiles/2814818/Oppdragsbrev%20KLD%20(2).pdf.

(26) Se »Regjeringens reiselivsstrategi. Verdifulle opplevelser. Nasjonal strategi for reiselivsnæringen«, det norske handels- og industriministerium, 18. december 2007. Bilag 1 (dokument nr. 688214) til IN's brev af 28. oktober 2013 (dokument nr. 688213).

(27) Ibid, punkt 7.5. Visitnorway.com, s. 68.

(28) Se »Regjeringens reiselivsstrategi. Destinasjon Norge. Nasjonal strategi for reiselivsnæringen«, det norske handels- og industriministerium, 10. april 2012. Bilag 4 (dokument nr. 688216) til IN's brev af 28. oktober 2013 (dokument nr. 688213). Findes på: https://www.regjeringen.no/contentassets/1ce1d6cdcbac47739b3320a66817a2dd/lenke_til_strategien-engelsk.pdf.

(29) Der findes yderligere oplysninger om projektplanen for en ny national turismestruktur udarbejdet af det norske ministerium for handel, industri og fiskeri (version 1.2 af 20. juni 2013): http://www.regjeringen.no/upload/NHD/Temasider/Reiseliv/Riktigprosjektplan.pdf.

(30) Se fodnote 25 ovenfor.

(31) Følgende anføres i 2014-budgetskrivelsen: »Innovasjon Norge skal videreudvikle den nationale turismeportal på webstedet visitnorway.com. […]«.

(32) IN's brev af 28. oktober 2013 (dokument nr. 688213).

(33) IN's brev af 28. oktober 2013 (dokument nr. 688213).

(34) I modsætning til IN's databasetjenester udbydes New Mind | tellUs' løsning til alle virksomheder i turistsektoren (ikke kun de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne), og oplysningerne indført i databasen distribueres til en række forskellige mediekanaler på samme tid.

(35) IN har i sit svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720775) forklaret, at IN tilbyder den samme aftale til alle regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer (Tilsynsmyndigheden har modtaget en kopi af aftaleskabelonen). En række regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationer ønsker imidlertid ikke at undertegne premiumaftaler på grund af de begrænsninger, som IN pålægger. Eksempel: i) mange destinationsforvaltningsorganisationer føler det fremmedgørende at profilere deres region inden for den fælles, nationale ramme på webstedet visitnorway.com, ii) IN's redaktør kan stoppe eller ændre indhold, som en premiumpartner har offentliggjort på deres side, hvis der er en interessekonflikt, eller hvis indholdet ikke passer til visitnorway.com-webstedets profil, iii) hvis en destinationsforvaltningsorganisation lukker sine websteder, mister den sit domænenavn osv.

(36) Det regionale turistråd blev oprettet som en regional virksomhed for Aust-Agder og Vest-Agder i 2010. Virksomheden ejes af de regionale og lokale myndigheder og en række private virksomheder såsom Color Line, Fjord Line, Amusement Park, osv. Se »Regjeringens reiselivsstrategi. Destinasjon Norge. Nasjonal strategi for reiselivsnæringen«. Se fodnote 19. Der findes yderligere oplysninger om virksomheden i Einingsregisteret, der indgår i Brønnøysundregistrene: http://w2.brreg.no/enhet/sok/detalj.jsp?orgnr=993995282.

(37) Visit Trondheim AS blev etableret i 1989 med henblik på at udvikle turistindustrien i Trondheim. Aktionærerne er Rezidor Hotels Norway AS (12,77 %), Bo-hotell AS (7,34 %), Realinvest AS (6,78 %) og andre (73,11 %).

Følgende anføres i forretningsprofilen: »Visit Trondheim er en rejsedestinationsvirksomhed for organisationer, institutioner, virksomheder og ministerier, som har interesser i turistindustrien i Trondheim og i Trondheimregionen. Udviklingen af rejsedestinationen skal koordineres med udviklingen i lokalsamfundet, virksomhederne og turismen. Visit Trondheim skal definere og levere hostingtjenester, markedsføre profiler og sælge, markedsføre og bidrage til udviklingen af Trondheim og Trondheimregionen som en destination for turisme, konferencer, kultur og begivenheder. Visit Trondheim skal sikre, at alle involverede parter bevæger sig i samme retning for at sikre, at Trondheim opnår den ønskede position som et rejsemål og sin målsætning om at tiltrække besøgende og have et godt omdømme. Det er ikke virksomhedens formål at sikre ejerne direkte økonomisk gevinst. Ved likvidation af virksomheden vil en eventuel fortjeneste gå til virksomhedens formål« (fri oversættelse). Der findes yderligere oplysninger om selskabet i Einingsregisteret, der indgår i Brønnøysundregistrene: http://w2.brreg.no/enhet/sok/detalj.jsp?orgnr=955715209.

(38) URL står for Uniform Resource Locator. En URL er en formateret tekststreng, der anvendes af webbrowsere, e-mailklienter og andet software til at identificere en netværksressource på internettet.

(39) IN's brev af 28. oktober 2013 (dokument nr. 688213).

(40) IN's andet brev af 28. oktober 2013 (dokument nr. 688215). Se også IN's svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720775).

(41) Defineret som »DMO-specifik« i figur 2.

(42) Defineret som »ny struktur« i figur 2.

(43) Defineret som »standardpræsentation« i figur 2.

(44) Defineret som »generel markedsføring« i figur 2.

(45) Klageren hævder følgende: »udbud af IT-tjenester inden for platforminfrastrukturer til turistindustrien har indtil dato ikke været omfattet af IN's aktiviteter.« Klage (dokument nr. 678002), s. 8.

(46) Domstolen fastslår i sin dom i sag C-280/00, Altmark Trans GmbH og Regierungspräsidium mod Magdeburg, ECLI:EU:C:2003:415, at kompensationen for tjenester, der opfylder de fire betingelser i præmis 89-93 i dommen, ikke indebærer statsstøtte.

(47) Der redegøres nærmere for klagen i den i betragtning 2 ovenfor omhandlede indledningsbeslutning.

(48) E-mail af 15. november 2013 (dokument nr. 690346).

(49) For yderligere oplysninger henvises til betragtning 61 og 62 i indledningsbeslutningen.

(50) For yderligere oplysninger henvises til betragtning 115-126 i indledningsbeslutningen.

(51) Der redegøres nærmere for Tilsynsmyndighedens overvejelser omkring forenelighed i betragtning 129-137 i indledningsbeslutningen.

(52) Yderligere oplysninger fra klageren (e-mail fra klageren af 13. januar 2015 (dokument nr. 734800)).

(53) IN's svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720775).

(54) Ibid.

(55) Dokumentet vedrørende gennemgang af bevillingerne til virksomhedsudvikling og administration i en engelsk oversættelse — »Review of the allocation for business development and administration in IN« (kap. 2421, post 70) — blev fremsendt af de norske myndigheder til Tilsynsmyndigheden som bilag 2 til deres svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720777). Omkostningsmodellen er baseret på antal timer brugt af IN på levering af brugerbetalte tjenester.

(56) De norske myndigheder gør ikke gældende, at der ikke ydes statsstøtte, under henvisning til Altmark-kriterierne, men under henvisning til ånden i SGEI-beslutningen, når de konkluderer, at de påståede statsstøtteforanstaltninger er forenelige.

(57) Kommissionens afgørelse 2012/21/EU af 20. december 2011 om anvendelse af bestemmelserne i artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste ydet til visse virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse (EUT L 7 af 11.1.2012, s. 3).

(58) De norske myndigheder har forklaret, at visitnorway.com tilbyder generel information og produktinformation. Generel information er oplysninger til almenheden såsom nyheder vedrørende natlys osv. Produktinformation er oplysninger om specifikke kommercielle aktiviteter, dvs. hoteller, turistaktiviteter osv., jf. betragtning 48 ovenfor.

(59) Bilag I til IN's brev af 24. november 2014. Bemærkninger til New Mind | tellUs' bemærkninger (dokument nr. 730560).

(60) Yderligere oplysninger fra klageren (e-mail fra klageren af 13. januar 2015 (dokument nr. 734800)).

(61) De norske myndigheders svar på e-mailen fremsendt af klageren af 13. januar 2015, jf. fodnote ovenfor (dokument nr. 742759).

(62) Dom i sag C-142/87, Belgien mod Kommissionen (Tubemeuse), ECLI:EU:C:1990:125, præmis 25, og i sag T-425/04 RENV og T-444/04 RENV, France Télécom (Bouygues), ECLI:EU:T:2015:450, præmis 186.

(63) Dom i sag C-41/90, Höfner og Elser mod Macroton, ECLI:EU:C:2011:732, præmis 21-23, forenede sager C-180/98-C-184/98, Pavlov m.fl., ECLI:EU:C:2000:428, og sag E-5/07, Private Barnehagers Landsforbund, [2008] EFTA Court Report, s. 62, præmis 78.

(64) Dom i sag C-222/04, Ministero dell'Economia e delle Finanze mod Cassa di Risparmio di Firenze SpA m.fl., ECLI:EU:C:2006:8, præmis 108.

(65) Dom i sag C-37/92, Banco Exterior de España, ECLI:EU:C:1993:836, præmis 11.

(66) Økonomiske og ikke-økonomiske aktiviteter kan eksistere side om side inden for samme sektor og undertiden leveres af samme organisation. I dette tilfælde skal enheden kun anses for at være en virksomhed i forhold til dens økonomiske virksomhed. Se dom i sag C-118/85, Kommissionen mod Italien, ECLI:EU:C:1987:283, præmis 7. Se også Europa-Kommissionens beslutning 2006/225/EF af 2. marts 2005 om Italiens støtteordning for en reform af erhvervsuddannelsesinstitutionerne (EUT L 81 af 18.3.2006, s. 25), betragtning 43.

(67) Findes på: https://www.regjeringen.no/globalassets/upload/NHD/Vedlegg/Brev/2013_oppdragsbrev_innovasjonnorge.pdf#search=OPPDRAGSBREV®j_oss=1.

(68) Se dom i sag C-205/03, Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN) mod Kommissionen, ECLI:EU:C:2006:453, præmis 26.

(69) Se Generaladvokatens forslag til beslutning i sag C-205/03, Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN) mod Kommissionen, ECLI:EU:C:2005:666, præmis 31.

(70) Se dom i forenede sager C-180/98-C-184/98, Pavlov m.fl., ECLI:EU:C:2000:428, præmis 76, og sag C-475/99, Ambulanz Glöckner, ECLI:EU:C:2001:577, præmis 20.

(71) Sag E-6/98, Norge mod ESA, Report 1998, s. 242, præmis 34. Se også dom i forenede sager C-106/09 og C-107/09, Kommissionen og Spanien mod Government of Gibraltar og Det Forenede Kongerige, ECLI:EU:C:2011:732, og sag C-241/94, Frankrig mod Kommissionen, ECLI:EU:C:1996:353, præmis 19-20.

(72) Dom i sag T-67/94, Ladbroke Racing mod Kommissionen, ECLI:EU:T:1998:7, præmis 52, og sag T-46/97, SIC mod Kommissionen, ECLI:EU:T:2000:123, præmis 83.

(73) Dom i forenede sager C-83/01 P, C-93/01 P og C-94/01 P, Chronopost SA mod Kommissionen, ECLI:EU:C:2003:388, præmis 40.

(74) Se f.eks. Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 84/15/COL om påstået krydssubsidiering af søfartskurser, der udbydes af Redningsselskapet og Universitetet i Tromsø (EUT C 193 af 11.6.2015, s. 9), findes på: http://www.eftasurv.int/media/esa-docs/physical/84-15-COL.pdf), nr. 142/03/COL om reorganisering og overførsel af offentlige midler til Arbeidsforskningsinstituttet (EUT C 248 af 16.10.2003, s. 6), nr. 343/09/COL om Time kommunes ejendomstransaktioner vedrørende ejendomsnumrene 1/152, 1/301, 1/630, 4/165, 2/70 og 2/32 (EUT L 123 af 12.5.2011, s. 72), nr. 496/13/COL om finansieringen af koncerthuset og konferencecentret Harpa (EUT L 172 af 12.6.2014, s. 36), betragtning 56 og de beslutninger, der henvises til heri, og nr. 174/13/COL om finansiering af kommunale affaldsindsamlere (EUT C 263 af 12.9.2013, s. 5). Følgende anføres ligeledes i retningslinjerne for statsstøtte til forskning og udvikling og innovation (F&U&I): »Såfremt den samme enhed udfører aktiviteter af såvel økonomisk som ikke-økonomisk karakter, vil den offentlige finansiering af ikke-økonomiske aktiviteter ikke falde ind under artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen, hvis de to former for aktiviteter samt deres omkostninger, finansiering og indtægter klart kan adskilles, således at krydssubsidiering af de økonomiske aktiviteter kan undgås fuldstændigt. Den relevante enhed kan dokumentere, at omkostninger, finansiering og indtægter adskilles behørigt, ved hjælp af et årsregnskab.« (punkt 18, fremhævelse tilføjet).

(75) Disse betingelser er fastsat i gennemsigtighedsdirektivet (Kommissionens direktiv 2006/111/EF af 16. november 2006 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder (EUT L 318 af 17.11.2006, s. 17)), indarbejdet i EØS-aftalen ved beslutning truffet af Det Blandede EØS-Udvalg nr. 55/2007 af 8. juni 2007 (EUT L 266 af 11.10.2007, s. 15, og EØS-tillæg nr. 48 af 11.10.2007, s. 12).

(76) Dom i forenede sager C-83/01 P, C-93/01 P og C-94/01 P, Chronopost SA mod Kommissionen, ECLI:EU:C:2003:388, præmis 40.

(77) Der henvises til grafikken i IN's brev af 28. oktober 2013 (dokument nr. 688215).

(78) Tilsynsmyndigheden bemærker, at der blev taget højde for udviklingsomkostningerne i IN's budget for 2013, det år, hvor omkostningerne opstod. Se yderligere oplysninger i betragtning 113-115.

(79) IN's svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720775).

(80) Vedhæng til IN's e-mail til Tilsynsmyndigheden af 14. april 2015 (dokument nr. 753927).

(81) Vedhæng 2 til IN's e-mail af 14. april 2015 (dokument nr. 753927).

(82) Bilag 3 til IN's svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720778).

(83) En kapitaliseret omkostning er anerkendt som en del af et anlægsaktiv på en virksomheds balance og opføres ikke som en udgift i den pågældende periode. En ikke-kapitaliseret omkostning er således kun en udgift det år, den afholdes.

(84) En kopi af NRS 19 blev fremsendt til Tilsynsmyndigheden som bilag II til brevet af 24. november 2014 (dokument nr. 730560).

(85) Ifølge retspraksis er en foranstaltning, som alle virksomheder har potentil adgang til, ikke selektiv. Se f.eks. dom i sag C-156/98, Tyskland mod Kommissionen, ECLI:EU:C:2000:467, præmis 22.

(86) Tilsynsmyndigheden bemærker, at denne metode er blevet anvendt konsekvent på alle premiumpartnerskabsaftalerne siden 2013, herunder på aftalerne vedrørende de to første pilotprojekter, dvs. VisitSørlandet and VisitTrondheim. I bilag 4 til sit svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720779) forelagde IN Tilsynsmyndigheden en kopi af alle de undertegnede premiumpartnerskabsaftaler.

(87) Omkostningsmodellen baseret på fulde omkostninger pr. time afviger fra den grundlæggende omkostningsmodel, hvor en række fælles omkostninger kan fratrækkes de samlede omkostninger. IN har ikke anvendt denne model i partnerskabsaftalerne. IN har forklaret, at man gik bort fra denne model efter indførelsen af retningslinjerne for brugerbetaling i 2011. Metoden baseret på fulde omkostninger anvendes i forbindelse med alle IN's tjenester, hvis den samme tjeneste kan leveres af private aktører (dokument nr. 720775, svar på indledningsbeslutningen).

(88) Procentdelen af medarbejdernes brug af tid på projektet fastsættes ligeledes på forhånd (dokument nr. 720778, bilag 3 til IN's svar på indledningsbeslutningen).

(89) Tilsynsmyndigheden bemærker, parterne kun indgik aftaler om pilotprojekterne i 2013.

(90) IN's brev af 24. november 2014 (dokument nr. 730560).

(91) IN har i sit svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720775) redegjort nærmere for det forhold, at de regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne har været inddraget i projektet vedrørende den nye struktur siden 2013. De regionale turistråd og destinationsforvaltningsorganisationerne har ligeledes investeret tid og ressourcer. Deres direkte inddragelse og deltagelse i projektet begrunder en lavere timesats end den generelle timesats, som IN har beregnet. En fuldstændig liste over ekstraomkostningerne forbundet med pilotprojekterne blev forelagt Tilsynsmyndigheden som bilag 6 til IN's svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720781).

(92) Denne prismodel er blevet anvendt af andre aktive private aktører på markedet. Oplysninger om denne omkostningsfordelingsmetode kan findes på: https://www.adspeed.com/Knowledges/1104/Blog/How_much_charge_advertising_website.html eller http://www.quora.com/What-is-an-industry-accepted-cost-per-page-view-of-dynamic-content-not-cache-able. Google anvender f.eks. denne metode i forbindelse med en række Google-tjenester (yderligere oplysninger findes på: https://support.google.com/adwords/answer/2472735?hl=en).

(93) IN's svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720775).

(94) IN's e-mail til Tilsynsmyndigheden af 14. april 2015 (dokument nr. 753927).

(95) IN's e-mail til Tilsynsmyndigheden af 20. maj 2015 (dokument nr. 757843). En kopi af regnskaberne blev fremsendt til Tilsynsmyndigheden vedhæftet IN's brev af 28. oktober 2013 (dokument nr. 688215 og bilag 3 til IN's svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720778)).

(96) IN's e-mail til Tilsynsmyndigheden af 20. maj 2015 (dokument nr. 757843).

(97) IN's svar på indledningsbeslutningen (dokument nr. 720775). Se også IN's e-mail af 14. april 2015 (dokument nr. 753927).

(98) Dom i forenede sager T-204/97 og T-270/97, EPAC mod Kommissionen, ECLI:EU:T:2000:148, præmis 122.

(99) Dom i forenede sager T-228/99 og T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale og Land Nordrhein-Westfalen mod Kommissionen (West-LB), ECLI:EU:T:2006:405, præmis 207.

(100) Dom i sag West-LB, jf. ovenfor, præmis 314, og sag C-303/88, Italien mod Kommissionen (Eni-Lanerossi), ECLI:EU:C:1991:136, præmis 22.

(101) Dom i forenede sager C-8