MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

Retningslinjer for statsstøtte til klima, miljøbeskyttelse og energi 2022

1. INDLEDNING 225

2. ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER 227

2.1. Anvendelsesområde 227

2.2. Støtteforanstaltninger omfattet af disse retningslinjer 227

2.3. Retningslinjernes opbygning 228

2.4. Definitioner 228

3. VURDERING AF FORENELIGHED I HENHOLD TIL TRAKTATENS ARTIKEL 107, STK. 3, LITRA C) 239

3.1. Positiv betingelse: Støtten skal fremme udviklingen af en økonomisk aktivitet 239

3.1.1. Afgrænsning af den økonomiske aktivitet, der fremmes af foranstaltningen, dens positive virkninger for samfundet som helhed og, hvor det er relevant, dens relevans for specifikke EU-politikker 239

3.1.2. Tilskyndelsesvirkning 240

3.1.3. Ingen overtrædelse af relevante EU-retlige bestemmelser 241

3.2. Negativ betingelse: Støtteforanstaltningen må ikke uretmæssigt påvirke samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse 241

3.2.1. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger 241

3.2.1.1. Støttens nødvendighed 241

3.2.1.2. Hensigtsmæssighed 242

3.2.1.2.1. Hensigtsmæssighed i forhold til alternative politiske instrumenter 243

3.2.1.2.2. Hensigtsmæssighed i forhold til andre støtteinstrumenter 243

3.2.1.3. Proportionalitet 244

3.2.1.3.1. Kumulering 245

3.2.1.4. Gennemsigtighed 246

3.2.2. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen 247

3.3. Afvejning af støttens positive virkninger i forhold til de negative virkninger for konkurrencen og samhandelen 248

4. STØTTEKATEGORIER 249

4.1. Støtte til reduktion og fjernelse af drivhusgasemissioner, herunder gennem støtte til vedvarende energi og energieffektivitet 249

4.1.1. Begrundelse 249

4.1.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 249

4.1.2.1. Støtte til vedvarende energi 249

4.1.2.2. Anden støtte til reduktion og fjernelse af drivhusgasemissioner og energieffektivitet 250

4.1.3. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger 250

4.1.3.1. Støttens nødvendighed 250

4.1.3.2. Hensigtsmæssighed 251

4.1.3.3. Støtteberettigelse 251

4.1.3.4. Offentlige høringer 252

4.1.3.5. Proportionalitet 253

4.1.4. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen og på balanceringen 256

4.2. Støtte til forbedring af bygningers energimæssige ydeevne og miljøpræstationer 259

4.2.1. Baggrund for støtten 259

4.2.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 259

4.2.3. Tilskyndelsesvirkning 260

4.2.4. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger 260

4.2.4.1. Hensigtsmæssighed 260

4.2.4.2. Proportionalitet 261

4.2.4.3. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen og på balanceringen 262

4.3. Støtte til ren mobilitet 262

4.3.1. Støtte til erhvervelse og leasing af renere køretøjer og renere mobilt udstyr og til eftermontering af køretøjer og mobilt serviceudstyr 263

4.3.1.1. Baggrund for støtten 263

4.3.1.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 263

4.3.1.3. Tilskyndelsesvirkning 264

4.3.1.4. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger 264

4.3.1.4.1. Hensigtsmæssighed 264

4.3.1.4.2. Proportionalitet 264

4.3.1.5. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen og på balanceringen 266

4.3.2. Støtte til etablering af opladnings- eller optankningsinfrastruktur 267

4.3.2.1. Baggrund for støtten 267

4.3.2.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 267

4.3.2.3. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger 268

4.3.2.3.1. Støttens nødvendighed 268

4.3.2.3.2. Hensigtsmæssighed 268

4.3.2.3.3. Proportionalitet 268

4.3.2.4. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen og på balanceringen 269

4.4. Støtte til ressourceeffektivitet og til støtte for omstillingen til en cirkulær økonomi 271

4.4.1. Baggrund for støtten 271

4.4.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 272

4.4.3. Tilskyndelsesvirkning 273

4.4.4. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger 274

4.4.4.1. Støttens nødvendighed 274

4.4.4.2. Hensigtsmæssighed 274

4.4.4.3. Proportionalitet 274

4.4.5. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen 276

4.5. Støtte til forebyggelse eller reduktion af forurening bortset fra drivhusgasser 276

4.5.1. Baggrund for støtten 276

4.5.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 277

4.5.3. Tilskyndelsesvirkning 278

4.5.4. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger 278

4.5.4.1. Støttens nødvendighed 278

4.5.4.2. Proportionalitet 278

4.5.5. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen 279

4.6. Støtte til udbedring af miljøskader, genopretning af naturtyper og økosystemer, beskyttelse eller genopretning af biodiversitet og gennemførelse af naturbaserede løsninger til tilpasning til og afbødning af klimaændringer 279

4.6.1. Baggrund for støtten 279

4.6.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 280

4.6.3. Tilskyndelsesvirkning 280

4.6.4. Proportionalitet 281

4.7. Støtte i form af nedsættelse af skatter og afgifter eller skattelignende afgifter 282

4.7.1. Støtte i form af nedsættelser af miljøskatter og -afgifter og skattelignende afgifter 282

4.7.1.1. Baggrund for støtten 282

4.7.1.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 282

4.7.1.3. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger 283

4.7.1.3.1. Nødvendighed 283

4.7.1.3.2. Hensigtsmæssighed 284

4.7.1.3.3. Proportionalitet 284

4.7.2. Støtte til miljøbeskyttelse i form af nedsættelser af skatter og afgifter eller skattelignende afgifter 284

4.7.2.1. Baggrund for støtten 284

4.7.2.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 285

4.7.2.3. Tilskyndelsesvirkning 285

4.7.2.4. Proportionalitet 313

4.7.2.5. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen 286

4.8. Støtte til elforsyningssikkerhed 286

4.8.1. Baggrund for støtten 286

4.8.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 286

4.8.3. Tilskyndelsesvirkning 287

4.8.4. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger 287

4.8.4.1. Nødvendighed 287

4.8.4.2. Hensigtsmæssighed 288

4.8.4.3. Støtteberettigelse 288

4.8.4.4. Offentlige høringer 289

4.8.4.5. Proportionalitet 290

4.8.5. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen og på balanceringen 290

4.9. Støtte til energiinfrastruktur 292

4.9.1. Baggrund for støtten 292

4.9.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 294

4.9.3. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger 294

4.9.3.1. Nødvendighed og hensigtsmæssighed 294

4.9.3.2. Støttens proportionalitet 295

4.9.4. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen og på balanceringen 295

4.10. Støtte til fjernvarme og fjernkøling 295

4.10.1. Baggrund for støtten 295

4.10.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 296

4.10.3. Nødvendighed og hensigtsmæssighed 296

4.10.4. Støtteforanstaltningens proportionalitet 297

4.10.5. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen og på balanceringen 297

4.11. Støtte i form af nedsættelser af elafgifter til energiintensive brugere 298

4.11.1. Baggrund for støtten 298

4.11.2. Anvendelsesområde: Afgifter, som der kan indrømmes nedsættelser af 299

4.11.3. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger 299

4.11.3.1. Støtteberettigelse 299

4.11.3.2. Støtteforanstaltningens proportionalitet 300

4.11.3.3. Type statsstøtte 300

4.11.3.4. Energisyn og energiledelsessystemer 301

4.11.3.5. Overgangsregler 301

4.12. Støtte til lukning af kraftværker, der anvender kul, tørv eller olieskifer, og af minedrift i forbindelse med udvinding af kul, tørv eller olieskifer 302

4.12.1. Støtte til tidlig lukning af rentable kul-, tørve- og olieskiferaktiviteter. 302

4.12.1.1. Baggrund for støtten 302

4.12.1.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 303

4.12.1.3. Tilskyndelsesvirkning 303

4.12.1.4. Nødvendighed og hensigtsmæssighed 303

4.12.1.5. Proportionalitet 303

4.12.1.6. Undgåelse af urimelig fordrejning af konkurrencevilkårene og negative virkninger på samhandelen 304

4.12.2. Støtte til ekstraordinære omkostninger i relation til lukningen af kul-, tørve- og olieskiferaktiviteter, som ikke er konkurrencedygtige 304

4.12.2.1. Baggrund for støtten 304

4.12.2.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 304

4.12.2.3. Nødvendighed og hensigtsmæssighed 305

4.12.2.4. Tilskyndelsesvirkning og proportionalitet 305

4.12.2.5. Undgåelse af urimelig fordrejning af konkurrencevilkårene og negative virkninger på samhandelen 305

4.13. Støtte til undersøgelser og konsulentbistand vedrørende klima, miljøbeskyttelse og energi 306

4.13.1. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter 306

4.13.2. Tilskyndelsesvirkning 306

4.13.3. Proportionalitet 306

5. EVALUERING 306

6. RAPPORTERING OG OVERVÅGNING 307

7. ANVENDELSE 308

8. REVISION 308

1. INDLEDNING

1. Kommissionen har gjort den europæiske grønne pagt til en topprioritet med henblik på at gøre Unionen til et retfærdigt og velstående samfund med en moderne, ressourceeffektiv og konkurrencedygtig økonomi, hvor der ikke er nogen nettoemissioner af drivhusgasser i 2050, og hvor økonomisk vækst er afkoblet fra ressourceforbruget, samtidig med at ingen lades i stikken. Kommissionens klimaambitioner blev styrket i 2019 med meddelelsen om den europæiske grønne pagt ( 1 ) , hvori der blev fastsat et mål om ingen nettoemissioner af drivhusgasser senest i 2050. For at sende vores økonomi og samfund på en retfærdig, grøn og velstående vej mod klimaneutralitet inden 2050 har Kommissionen også foreslået at reducere nettodrivhusgasemissioner med mindst 55 % inden 2030 i forhold til 1990-niveauet ( 2 ) . Disse ambitiøse mål er blevet nedfældet i den europæiske klimalov ( 3 )

2. »Fit for 55«-pakken med lovgivningsforslag støtter opfyldelsen af disse mål ( 4 ) og bringer EU på rette vej mod klimaneutralitet senest i 2050.

3. Opfyldelsen af målene om klimaneutralitet, tilpasning til klimaforandringer, ressource- og energieffektivitet og princippet om »energieffektivitet først«, cirkularitet, nulforurening og genopretning af biodiversiteten og støtten til denne grønne omstilling vil kræve en betydelig indsats og passende støtte. For at nå ambitionerne i meddelelsen om den europæiske grønne pagt vil der være behov for betydelige investeringer, herunder i vedvarende energikilder. Kommissionen har anslået, at opfyldelsen af de nyligt forhøjede klima-, energi- og transportmål for 2030 vil kræve yderligere årlige investeringer på 390 mia. EUR i forhold til niveauet i 2011-2020 ( 5 ) og yderligere 130 mia. EUR om året til de andre miljømål, der blev anslået tidligere ( 6 ) . Omfanget af denne investeringsudfordring kræver, at både den private sektor og offentlige midler mobiliseres på en omkostningseffektiv måde. Dette vil påvirke alle sektorer og dermed Unionens økonomi som helhed.

4. Konkurrencepolitikken og navnlig statsstøttereglerne spiller en vigtig rolle med hensyn til at sætte Unionen i stand til at og støtte den i at opfylde dens politiske mål for den grønne pagt. I meddelelsen om den europæiske grønne pagt fastsættes det specifikt, at statsstøttereglerne vil blive revideret for at tage hensyn til disse politiske mål, støtte en omkostningseffektiv og retfærdig omstilling til klimaneutralitet og lette udfasningen af fossile brændstoffer, samtidig med at der sikres lige vilkår i det indre marked. Disse retningslinjer afspejler den revision.

5. For at forhindre, at statsstøtte fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene i det indre marked og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, fastsættes i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde princippet om forbud mod statsstøtte. I visse tilfælde kan statsstøtte dog være forenelig med det indre marked i medfør af traktatens artikel 107, stk. 2 og 3.

6. Medlemsstaterne skal anmelde statsstøtte efter traktatens artikel 108, stk. 3, bortset fra foranstaltninger, der opfylder betingelserne i en gruppefritagelsesforordning, som er vedtaget af Kommissionen i henhold til artikel 1 i Rådets forordning (EU) 2015/1588 ( 7 )

7. Disse retningslinjer indeholder vejledning om, hvordan Kommissionen vil vurdere foreneligheden af miljøbeskyttelse, herunder klimabeskyttelse, og energistøtteforanstaltninger, der er omfattet af anmeldelsespligten i traktatens artikel 107, stk. 3, litra c). Enhver henvisning til »miljøbeskyttelse« i disse retningslinjer bør forstås som en henvisning til miljøbeskyttelse, herunder klimabeskyttelse.

8. I henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), kan en støtteforanstaltning erklæres forenelig med det indre marked, hvis to betingelser — en positiv og en negativ — er opfyldt. Den positive betingelse er, at støtten skal fremme udviklingen af en økonomisk aktivitet. Den negative betingelse er, at støtten ikke må ændre samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.

9. Det er almindeligt anerkendt, at konkurrencedygtige markeder har tendens til at skabe effektive resultater med hensyn til priser, produktion og ressourceanvendelse. Statslig indgriben kan dog være nødvendig for at fremme udviklingen af visse økonomiske aktiviteter, som slet ikke ville udvikle sig, eller som ikke ville udvikle sig i samme tempo eller på samme vilkår uden støtte. Foranstaltningen bidrager dermed til intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst.

10. I forbindelse med miljøbeskyttelse betyder miljømæssige eksterne virkninger, manglende information og manglende koordinering, at markedsdeltagerne ikke tager fuldt hensyn til omkostninger og fordele ved en økonomisk aktivitet, når de træffer beslutninger om forbrug, investeringer og produktion på trods af lovgivningsmæssige indgreb. Disse markedssvigt, dvs. situationer, hvor markeder sandsynligvis ikke vil skabe effektive resultater, hvis de overlades til sig selv, fører ikke til optimal velfærd for forbrugerne og samfundet som helhed, hvilket resulterer i et utilstrækkeligt miljøbeskyttelsesniveau i forhold til de økonomiske aktiviteter, der udføres uden statsstøtte.

11. Medlemsstaternes myndigheder bør sikre, at støtteforanstaltningen, de betingelser, der er knyttet til den, procedurerne for dens vedtagelse og den støttede aktivitet ikke er i strid med EU's miljølovgivning. Medlemsstaternes myndigheder bør også sikre, at den berørte offentlighed har mulighed for at blive hørt i beslutningstagningen om støtte. Endelig bør enkeltpersoner og organisationer have mulighed for at anfægte støtten eller foranstaltningerne til gennemførelse af støtten ved de nationale domstole, hvis de kan føre bevis for, at EU's miljølovgivning ikke overholdes ( 8 )

2. ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

2.1. Anvendelsesområde

12. Disse retningslinjer finder anvendelse på statsstøtte, der ydes for at fremme udviklingen af økonomiske aktiviteter på en måde, der forbedrer miljøbeskyttelsen, samt på aktiviteter i energisektoren, der er omfattet af traktaten, for så vidt støtteforanstaltningerne er omfattet af afsnit 2.2 i disse retningslinjer. Disse retningslinjer finder således også anvendelse på de sektorer, der er omfattet af specifikke EU-regler om statsstøtte, medmindre sådanne specifikke EU-regler fastsætter andet eller indeholder bestemmelser om støtte til miljøbeskyttelse eller støtte i energisektoren, der gælder for samme foranstaltning, i hvilket tilfælde de sektorspecifikke regler har forrang. Disse retningslinjer har forrang for punkt 17, litra b), i luftfartsretningslinjerne ( 9 ) for så vidt angår miljøstøtteforanstaltninger til fordel for store lufthavne med et passagertal på over 5 mio. om året.

13. Disse retningslinjer gælder ikke for: a) statsstøtte til udvikling og fremstilling af miljøvenlige produkter, maskiner, udstyr eller transportmidler med henblik på brug af færre naturressourcer og foranstaltninger gennemført i fabrikker eller andre produktionsanlæg for at forbedre sikkerheden eller sundheden (10) b) statsstøtte til forskning, udvikling og innovation, som er underkastet rammebestemmelserne for statsstøtte til forskning, udvikling og innovation (11) c) statsstøtte, der er omfattet af reglerne om statsstøtte til landbrugs- og skovbrugssektoren (12) eller fiskeri- og akvakultursektoren (13) d) statsstøtte til kerneenergi.

14. Støtte til miljøbeskyttelse og energi må ikke ydes til kriseramte virksomheder som defineret i rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikkefinansielle virksomheder ( 14 )

15. Ved vurderingen af støtte til en virksomhed, der ikke har efterkommet et krav om tilbagebetaling af støtte, som Kommissionen ved en tidligere afgørelse har fundet ulovlig og uforenelig med det indre marked, vil Kommissionen tage hensyn til det støttebeløb, der endnu ikke er tilbagebetalt ( 15 )

2.2. Støtteforanstaltninger omfattet af disse retningslinjer

16. Kommissionen har indkredset en række kategorier af miljøbeskyttelses- og energiforanstaltninger, for hvilke statsstøtte på visse betingelser kan være forenelig med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c): a) støtte til reduktion og fjernelse af drivhusgasemissioner, herunder gennem støtte til vedvarende energi og energieffektivitet b) støtte til forbedring af bygningers energimæssige ydeevne og miljøpræstationer c) støtte til anskaffelse og leasing af renere køretøjer (til luft-, vej-, jernbane- og søtransport og transport ad indre vandveje) og til renere mobilt serviceudstyr og til eftermontering af køretøjer og mobilt serviceudstyr d) støtte til etablering af opladnings- eller optankningsinfrastruktur for renere køretøjer e) støtte til ressourceeffektivitet og til støtte for omstillingen til en cirkulær økonomi f) støtte til forebyggelse eller reduktion af forurening bortset fra drivhusgasser g) støtte til udbedring af miljøskader, genopretning af naturtyper og økosystemer, beskyttelse eller genopretning af biodiversitet og gennemførelse af naturbaserede løsninger til tilpasning til og afbødning af klimaændringer h) støtte i form af nedsættelser af skatter og afgifter eller skattelignende afgifter i) støtte til elforsyningssikkerhed j) støtte til energiinfrastruktur k) støtte til fjernvarme og fjernkøling l) støtte i form af nedsættelser af elafgifter til energiintensive brugere m) støtte til lukning af kraftværker, der anvender kul, tørv eller olieskifer, og af minedrift i forbindelse med udvinding af kul, tørv eller olieskifer n) støtte til undersøgelser eller konsulentbistand vedrørende klima, miljøbeskyttelse og energi.

2.3. Retningslinjernes opbygning

17. Kapitel 3 indeholder de forenelighedskriterier, der generelt finder anvendelse på de forskellige kategorier af støtte, som er omfattet af disse retningslinjer. Afsnit 3.2.1.3.1 om kumulering finder anvendelse på alle kategorier af støtte, der er omfattet af disse retningslinjer. I kapitel 4 fastsættes specifikke forenelighedskriterier, som finder anvendelse på de støtteforanstaltninger, der er omfattet af de forskellige afsnit i kapitlet. Forenelighedskriterierne i kapitel 3 finder anvendelse, medmindre der er fastsat mere specifikke bestemmelser i de specifikke afsnit i kapitel 4.

18. Betingelserne i disse retningslinjer gælder for støtteordninger og individuel støtte, uanset om støtten er baseret på en støtteordning eller ydes ad hoc, medmindre andet er fastsat.

2.4. Definitioner

19. I disse retningslinjer forstås ved: (1) »ad hoc-støtte«: støtte, der ikke ydes inden for rammerne af en støtteordning (2) »støtteintensitet«: bruttostøttebeløb udtrykt i procent af de støtteberettigede omkostninger. Alle de anvendte tal skal være tallene før eventuelle fradrag af skatter eller andre afgifter. Hvis støtten ydes som andet end tilskud, skal støttebeløbet være støttens bruttosubventionsækvivalent. Støtte, der udbetales i flere rater, tilbagediskonteres til værdien på det tidspunkt, hvor den blev ydet. Den rentesats, der anvendes til tilbagediskontering og til beregning af støttebeløbet i forbindelse med lån på lempelige vilkår (16), er den gældende referencesats på tildelingstidspunktet. Støtteintensiteten beregnes pr. støttemodtager (3) »støtteberettigede områder«: områder, som på det tidspunkt, hvor støtten ydes, er udpeget i et godkendt regionalstøttekort i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra a) og c) (4) »balancering«: for elektricitet balancering som defineret i artikel 2, nr. 10), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/943 (17) (5) »balanceansvarlig aktør«: balanceansvarlig aktør som defineret i artikel 2, nr. 14), i forordning (EU) 2019/943 (6) »biodiversitet«: biodiversitet som defineret i artikel 2, nr. 15), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/852 (18) (7) »biobrændstoffer«: biobrændstoffer som defineret i artikel 2, nr. 33), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 (19) (8) »biogas«: biogas som defineret i artikel 2, nr. 28), i direktiv (EU) 2018/2001 (9) »flydende biobrændsler«: flydende biobrændsler som defineret i artikel 2, nr. 32), i direktiv (EU) 2018/2001 (10) »biomasse«: den bionedbrydelige del af produkter, affald og restprodukter af biologisk oprindelse som defineret i artikel 2, nr. 24), i direktiv (EU) 2018/2001 (11) »biomassebrændsel«: biomassebrændsel som defineret i artikel 2, nr. 27), i direktiv (EU) 2018/2001 (12) »kapacitetsmekanisme«: kapacitetsmekanisme som defineret i artikel 2, nr. 22), i forordning (EU) 2019/943 (13) »CO2-opsamling og -lagring« (CCS): et sæt teknologier, der gør det muligt at opsamle den kuldioxid (CO2), der udledes fra industrianlæg, herunder procesafhængige emissioner, eller at opsamle den direkte fra den omgivende luft, transportere den til et lagringsanlæg og injicere den i passende underjordiske geologiske formationer med henblik på permanent lagring (14) »CO2-opsamling og -anvendelse« (CCU): et sæt teknologier, der gør det muligt at opsamle CO2 udledt fra industrianlæg, herunder procesafhængige emissioner, eller at opsamle den direkte fra den omgivende luft og transportere den til et CO2-forbrugs- eller anvendelsessted med henblik på fuld anvendelse af denne CO2 (15) »CO2-fjernelse«: menneskeskabt aktivitet, der fjerner CO2 fra atmosfæren og permanent lagrer den i geologiske, terrestriske eller marine reservoirer eller i produkter. Det omfatter eksisterende og potentielt menneskeskabte forbedringer af biologiske eller geokemiske dræn og direkte luftopsamling og -lagring, men ikke naturlig CO2-optagelse, der ikke direkte skyldes menneskelige aktiviteter (16) »leverandørforpligtelsesordning«: en ordning, hvor der skabes værdi for levering af varer eller tjenesteydelser ved at certificere disse varer eller tjenesteydelser og pålægge leverandører eller forbrugere en forpligtelse til at købe certifikater (17) »renere mobilt groundhandlingudstyr«: mobilt udstyr, der anvendes til serviceaktiviteter i forbindelse med luft- eller søtransport, med ingen direkte CO2-emissioner (udstødningsemissioner) (18) »renere mobilt tjenesteudstyr«: renere mobilt terminaludstyr og renere mobilt groundhandlingudstyr (19) »renere mobilt terminaludstyr«: mobilt udstyr, der anvendes til lastning, losning og omladning af varer og intermodale lasteenheder og til transport af gods inden for et terminalområde, med ingen direkte CO2-emissioner (udstødningsemissioner) eller i mangel af alternativer til ingen direkte CO2-emissioner (udstødningsemissioner) med væsentligt lavere direkte CO2-emissioner (udstødningsemissioner) end konventionelt terminaludstyr (20) »renere køretøj«: a) vedrørende to- og trehjulede køretøjer samt quadricykler: i) et køretøj, der hører under anvendelsesområdet for forordning (EU) nr. 168/2013, med ingen CO2-emissioner, beregnet i overensstemmelse med kravene i nævnte forordnings artikel 24 og bilag V b) vedrørende lette køretøjer: i) et køretøj i klasse M1, M2 eller N1 med ingen CO2-udstødningsemissioner som bestemt i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EU) 2017/1151 (20) ii) et renere køretøj som defineret i artikel 4, nr. 4), litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/33/EF (21) c) vedrørende tunge køretøjer: i) et tungt nulemissionskøretøj som defineret i artikel 4, nr. 5), i direktiv 2009/33/EF ii) indtil den 31. december 2025 et tungt lavemissionskøretøj som defineret i artikel 3, nr. 12), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1242 (22) iii) indtil den 31. december 2025 et renere køretøj som defineret i artikel 4, nr. 4), litra b), i direktiv 2009/33/EF, som ikke er omfattet af forordning (EU) 2019/1242 d) vedrørende fartøjer til transport ad indre vandveje: i) et fartøj til transport ad indre vandveje af passagerer eller gods med ingen direkte CO2-emissioner (udstødningsgas/udstødning) ii) et fartøj til transport ad indre vandveje af passagerer, som har en hybridmotor eller dobbeltbrændstofmotor, der får mindst 50 % af sin energi fra CO2-emissionsbrændstoffer med ingen direkte emissioner (udstødningsemissioner), eller plug-in-effekt til normal drift iii) et fartøj til transport ad indre vandveje af gods med direkte CO2-emissioner (udstødningsemissioner) pr. tonkilometer (gCO2/tkm) beregnet (eller estimeret, hvis der er tale om nye fartøjer) ved hjælp af Den Internationale Søfartsorganisations energieffektivitetsindikator (EEOI), der er 50 % lavere end den gennemsnitlige referenceværdi for CO2-emissioner, som er fastsat for tunge køretøjer (undergruppe af 5-LH) i overensstemmelse med artikel 11 i forordning (EU) 2019/1242 Når Kommissionen vurderer, om et fartøj kan betragtes som et renere køretøj, vil den tage hensyn til udviklingen i den pågældende sektor, herunder ved at henvise til de tekniske screeningskriterier, i henhold til hvilke en aktivitet anses for at bidrage væsentligt til modvirkning af klimaændringer, som fastsat i den relevante delegerede retsakt i henhold til forordning (EU) 2020/852 e) vedrørende søgående fartøjer: i) et sø- og kystfartøj til passager- eller godstransport, til havneoperationer eller til hjælpeaktiviteter med ingen direkte CO2-emissioner (udstødningsemissioner) eller ii) et sø- og kystfartøj til passager- og eller godstransport, til havneoperationer eller til hjælpeaktiviteter, som har en hybridmotor eller dobbeltbrændstofmotor, der får mindst 25 % af sin energi fra CO2-emissionsbrændstoffer (udstødningsemissioner), eller plug-in-effekt til normal drift på havet og i havne, eller som har opnået en værdi fra Den Internationale Søfartsorganisation for Design Indeks for Energieffektivitet (EEDI) på 10 % under de EEDI-krav, der var gældende den 1. april 2022, og som er i stand til at køre på CO2-emissionsbrændstoffer med ingen direkte emissioner (udstødningsemissioner) eller på brændstoffer fra vedvarende energikilder eller iii) et sø- og kystfartøj til godstransport, der udelukkende anvendes til kyst- og nærskibsfart, og som er beregnet til at muliggøre modalskift af gods, der i øjeblikket transporteres ad landvejen, til havet, med direkte CO2-emissioner (udstødningsemissioner) beregnet ved hjælp af EEDI, der er 50 % lavere end den gennemsnitlige referenceværdi for CO2-emissioner, som er defineret for tunge køretøjer (undergruppe 5-LH) i overensstemmelse med artikel 11 i forordning 2019/1242 Når Kommissionen vurderer, om et fartøj kan betragtes som et renere køretøj, vil den tage hensyn til udviklingen i den pågældende sektor, herunder ved at henvise til de tekniske screeningskriterier, i henhold til hvilke en aktivitet anses for at bidrage væsentligt til modvirkning af klimaændringer, som fastsat i den relevante delegerede retsakt i henhold til forordning (EU) 2020/852 f) vedrørende rullende jernbanemateriel: i) rullende materiel med ingen direkte CO2-emissioner (udstødningsemissioner) ii) rullende materiel med ingen direkte CO2-udstødningsemissioner, når det kører på et spor med den nødvendige infrastruktur og anvender en konventionel motor, hvor en sådan infrastruktur ikke er tilgængelig (elektrodiesel) g) vedrørende luftfartøjer: i) et luftfartøj med ingen direkte CO2-emissioner (udstødningsemissioner) ii) et luftfartøj med væsentligt forbedrede miljøpræstationer sammenlignet med et luftfartøj med samme startmasse svarende til et alternativ, der er almindeligt tilgængeligt på markedet (21) »kraftvarmeproduktion«: kraftvarmeproduktion som defineret i artikel 2, nr. 30), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/27/EU (23) (22) »forurenet grund«: en grund, hvor der er konstateret forekomst af materialer eller stoffer, der skyldes menneskelige aktiviteter, i et sådant omfang, at de udgør en betydelig risiko for menneskers sundhed eller miljøet, under hensyntagen til den aktuelle og godkendte fremtidige brug af grunden, havbunden eller floderne (23) »demonstrationsprojekt«: demonstrationsprojekt som defineret i artikel 2, nr. 24), i forordning (EU) 2019/943 (24) »digitalisering«: indførelse af teknologier, der udføres ved hjælp af elektronisk udstyr og/eller systemer, som gør det muligt at øge produktfunktionaliteten, udvikle onlinetjenester, modernisere processer eller migrere til forretningsmodeller baseret på disintermediation af vareproduktion og -levering, hvilket i sidste ende har en transformerende virkning (25) »bortskaffelse«: bortskaffelse som defineret i artikel 3, nr. 19), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF (24) (26) »distributionssystemoperatør« (DSO): distributionssystemoperatør som defineret i artikel 2, nr. 29), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/944 (25) (27) »fjernvarme« eller »fjernkøling«: fjernvarme eller fjernkøling som defineret i artikel 2, nr. 19), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/31/EU (26) (28) »fjernvarme- og/eller fjernkølingssystemer«: varme- og/eller køleproduktionsanlæg, varmelagrings- og distributionsnet, der omfatter både primære transmissionsnet og sekundære rørledningsnet til forsyning af forbrugere med opvarmning eller køling. Henvisning til fjernvarme skal fortolkes som fjernvarme- og/eller fjernkølingssystemer, afhængigt af om nettene leverer varme eller køling i fællesskab eller separat (29) »miljøinnovation«: alle former for innovative aktiviteter, herunder nye produktionsprocesser, nye produkter eller tjenester og nye ledelses- og forretningsmetoder, der resulterer i eller har til formål i væsentlig grad at forbedre miljøbeskyttelsen og reducere miljøvirkningerne af forurening betydeligt. Med henblik på denne definition betragtes følgende ikke som innovationer: a) aktiviteter, der kun fører til mindre ændringer eller forbedringer af miljøbeskyttelsen b) en forøgelse af produktions- eller servicekapaciteten ved tilføjelse af produktions- eller logistiksystemer, der er meget lig dem, som allerede er i brug c) ændringer i forretningspraksis, tilrettelæggelse af arbejdspladsen eller eksterne relationer, der er baseret på organisatoriske metoder, som allerede er i brug i virksomheden d) ændret ledelsesstrategi e) fusioner og virksomhedsovertagelser f) ophør med at anvende en proces g) almindelig udskiftning eller udvidelse af kapitalapparatet h) ændringer, der udelukkende skyldes ændrede faktorpriser, tilpasning, regelmæssige sæsonudsving eller andre konjunkturudsving i) handel med nye eller væsentligt forbedrede produkter (30) »økosystem«: økosystem som defineret i artikel 2, nr. 13), i forordning (EU) 2020/852 (31) »energieffektivitet«: energieffektivitet som defineret i artikel 2, nr. 4), i direktiv 2012/27/EU (32) »energilagring«: energilagring i elektricitetssystemet som defineret i artikel 2, nr. 59), i direktiv (EU) 2019/944 (33) »energilageranlæg«: energilageranlæg i elektricitetssystemet som defineret i artikel 2, nr. 60), i direktiv (EU) 2019/944 (34) »effektiv fjernvarme og fjernkøling«: effektiv fjernvarme og fjernkøling som defineret i artikel 2, nr. 41), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/27/EU (35) »energi fra vedvarende energikilder«: energi produceret i anlæg, hvor der udelukkende benyttes energi fra vedvarende energikilder som defineret i artikel 2, nr. 1), i direktiv (EU) 2018/2001, samt den andel af energi udtrykt i varmeværdi, der fremstilles på grundlag af vedvarende energikilder i hybridanlæg, hvor der også benyttes konventionelle energikilder, og omfatter elektricitet fra vedvarende energikilder, som benyttes til opfyldning af lagringssystemer, der er forbundet bag måleren (installeret i fællesskab eller som supplement til det vedvarende anlæg), men ikke elektricitet fremstillet på grundlag af lagringssystemer (36) »energiinfrastruktur« (27): fysisk udstyr eller anlæg, der befinder sig inden for EU eller forbinder EU og et eller flere tredjelande, og som falder ind under følgende kategorier: a) vedrørende elektricitet: i) transmissions- og distributionssystemer, idet der ved »transmission« forstås transport af elektricitet både på land og offshore via det sammenkoblede system for meget høj spænding og højspænding med henblik på levering til slutkunder eller distributører, men ikke forsyning, og idet der ved »distribution« forstås transport af elektricitet både på land og offshore via høj-, mellemspændings- og lavspændingsdistributionssystemer med henblik på levering til kunder, men ikke forsyning ii) udstyr eller anlæg, der er væsentlige for systemer defineret i nr. i) med henblik på sikkerhed, sikring og effektiv drift, herunder beskyttelses-, overvågnings- og kontrolsystemer på alle spændingsniveauer og transformerstationer iii) fuldt integrerede netkomponenter som defineret i artikel 2, nr. 51), i direktiv (EU) 2019/944 iv) intelligente elnet, dvs. systemer og komponenter, der integrerer informations- og kommunikationsteknologi gennem operationelle digitale platforme, kontrolsystemer og sensorteknologier både på transmissions- og distributionsniveau, med henblik på et mere effektivt og intelligent eltransmissions- og distributionsnet, øget kapacitet til at integrere nye former for produktion, lagring og forbrug og fremme af nye forretningsmodeller og markedsstrukturer v) offshoreelektricitetsnet, dvs. infrastrukturudstyr eller -anlæg til transmission eller distribution af elektricitet som defineret i punkt i), som har dobbelt funktionalitet: sammenkobling og transmission eller distribution af vedvarende offshoreelektricitet fra offshoreproduktionsanlæg til et, to eller flere lande. Dette omfatter også intelligente net samt alt offshoreudstyr eller alle offshoreanlæg, der er afgørende for sikker og effektiv drift, herunder beskyttelses-, overvågnings- og kontrolsystemer, og nødvendige transformerstationer, hvis de også sikrer interoperabilitet mellem teknologier og bl.a. grænsefladekompatibilitet mellem forskellige teknologier b) vedrørende gas (naturgas, biogas — herunder biomethan — og/eller vedvarende gas af ikkebiologisk oprindelse): i) transmissions- og distributionsrørledninger til transport af gas, der udgør en del af et net, undtagen højtryksrørledninger, der anvendes til opstrømsdistribution af naturgas ii) underjordiske lagre tilsluttet de i nr. i) omhandlede højtryksgasrørledninger iii) modtagelses-, oplagrings-, forgasnings- eller trykfaldsfaciliteter til flydende eller komprimeret naturgas iv) udstyr eller anlæg, der er afgørende for, at systemet drives sikkert, forsvarligt og effektivt eller for at muliggøre dobbeltrettet gastransmission, herunder kompressorstationer v) intelligente gasnet, dvs. ethvert af følgende udstyr eller anlæg, der har til formål at muliggøre og lette integrationen af vedvarende og kulstoffattige gasser (herunder brint eller gasser af ikkebiologisk oprindelse) i nettet: digitale systemer og komponenter, der integrerer informations- og kommunikationsteknologier, kontrolsystemer og sensorteknologier for at skabe de nødvendige forudsætninger for interaktiv og intelligent overvågning, måling, kvalitetskontrol og forvaltning af produktion, transmission, distribution og forbrug af gas inden for et gasnet. Desuden kan intelligente net også omfatte udstyr, der gør det muligt at vende strømmene fra distributions- til transmissionsniveau og foretage relaterede nødvendige opgraderinger af det eksisterende net c) vedrørende brint (28): i) transmissionsrørledninger til højtrykstransport af brint samt distributionsrørledninger til lokal distribution af brint, der giver adgang til flere netbrugere på et gennemsigtigt og ikkediskriminerende grundlag ii) lageranlæg, som er anlæg, der anvendes til oplagring af brint af høj renhedsgrad, herunder den del af en brintterminal, der anvendes til oplagring, men eksklusive den del, der anvendes til produktionsprocesser, herunder faciliteter, der udelukkende er forbeholdt brintnetoperatører i forbindelse med udførelsen af deres opgaver. Brintlageranlæg omfatter underjordiske lageranlæg, der er tilsluttet de i nr. i) omhandlede højtryksbrinttransmissions- eller distributionsledninger iii) anlæg til afsendelse, modtagelse, forgasning eller dekompression af brint eller brint, der er indlejret i andre kemiske stoffer, med det formål at injicere brint i nettet enten til gas eller til brint iv) terminaler, dvs. anlæg, der anvendes til omdannelse af flydende brint til gasformig brint med henblik på injektion i brintnettet. Terminaler omfatter hjælpeudstyr og midlertidig lagring, der er nødvendig for transformationsprocessen og efterfølgende injektion i brintnettet, men omfatter ikke nogen del af den brintterminal, der anvendes til lagring v) samkøringslinjer, som er et brintnet (eller en del heraf), som krydser eller spænder over en grænse mellem medlemsstater eller mellem en medlemsstat og et tredjeland op til medlemsstaternes område eller den pågældende medlemsstats territorialfarvand vi) alt udstyr eller alle anlæg, der er afgørende for brintsystemets sikkerhed, sikring og effektive drift, eller som skaber de nødvendige forudsætninger for tovejskapacitet, herunder kompressorstationer d) vedrørende kuldioxid: (29): i) rørledninger, bortset fra opstrømsrørledningsnet, der anvendes til transport af kuldioxid fra mere end én kilde, dvs. industrianlæg (herunder kraftværker), der producerer kuldioxidgas ved forbrænding eller andre kemiske reaktioner, som involverer fossile eller ikkefossile kulstofholdige forbindelser, med henblik på permanent geologisk lagring af kuldioxid i henhold til artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/31/EF (30) eller med henblik på anvendelse af kuldioxid som råvare eller for at øge udbyttet fra biologiske processer ii) anlæg til likvefaktion og lagring af kuldioxid med henblik på transport eller oplagring heraf iii) infrastruktur i en geologisk formation, der anvendes til permanent geologisk lagring af kuldioxid i henhold til artikel 3 i direktiv 2009/31/EF og tilknyttede overflade- og injektionsanlæg iv) udstyr eller anlæg, der er væsentligt for, at det pågældende system kan fungere tilfredsstillende, sikkert og effektivt, herunder beskyttelses-, overvågnings- og kontrolsystemer. Dette kan omfatte særlige mobile aktiver til transport og lagring af kuldioxid, forudsat at sådanne mobile aktiver opfylder definitionen på et renere køretøj e) infrastruktur, der anvendes til transmission eller distribution af termisk energi i form af damp, varmt vand eller afkølede væsker fra flere producenter/brugere, baseret på anvendelse af vedvarende energi eller overskudsvarme fra industrielle anvendelser f) projekter af fælles interesse som defineret i artikel 2, nr. 4), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 347/2013 (31) og projekter af gensidig interesse som omhandlet i traktatens artikel 171 g) andre infrastrukturkategorier vedrørende infrastruktur, der muliggør fysisk eller trådløs forbindelse af vedvarende eller kulstoffri energi mellem producenter og brugere fra flere adgangspunkter og exitpunkter, og som tredjeparter, der ikke tilhører infrastrukturejeren/infrastrukturforvalterne, har adgang til (37) »energimæssig ydeevne«: en bygnings energimæssige ydeevne som defineret i artikel 2, nr. 4), i direktiv 2010/31/EU (38) »energibesparelser«: energibesparelser som defineret i artikel 2, nr. 5), i direktiv 2012/27/EU (39) »miljøbeskyttelse«: enhver foranstaltning eller aktivitet, der har til formål at afhjælpe eller forebygge forurening, negativ miljøskade eller anden skade på fysiske omgivelser (herunder luft, vand og jord), økosystemer eller naturressourcer som følge af menneskelige aktiviteter, herunder at afbøde klimaændringer, mindske risikoen for sådanne skader, beskytte og genoprette biodiversiteten, eller at føre til en mere effektiv udnyttelse af naturressourcerne, herunder energibesparende foranstaltninger og anvendelse af vedvarende energikilder og andre teknikker til reduktion af drivhusgasemissioner og andre forurenende stoffer, samt at skifte til modeller for cirkulær økonomi for at mindske anvendelsen af primære materialer og øge effektiviteten. Dette omfatter også foranstaltninger, der styrker tilpasningsevnen og minimerer sårbarheden over for klimapåvirkninger (40) »miljøskatter og -afgifter eller skattelignende afgifter«: skatter eller afgifter, der anvendes på et specifikt skatte- eller afgiftsgrundlag, produkter eller tjenester, der har en klar negativ miljøpåvirkning, eller som har til formål at belægge visse aktiviteter, varer eller tjenester med skat eller afgift, således at miljøomkostningerne kan indregnes i deres pris, eller således at producenter og forbrugere kanaliseres mod aktiviteter, der i højere grad skåner miljøet (41) »evalueringsplan«: et dokument, der omfatter en eller flere støtteordninger, og som mindst indeholder følgende elementer: a) de mål, der skal evalueres b) evalueringsspørgsmålene c) resultatindikatorerne d) den metode, der planlægges anvendt ved evalueringen e) kravene til dataindsamling f) den foreslåede tidsplan for evalueringen, herunder datoen for indgivelse af midtvejsrapporten og den endelige evalueringsrapport g) beskrivelsen af det uafhængige organ, der skal foretage evalueringen, eller de kriterier, der vil blive anvendt ved udvælgelsen, og de nærmere bestemmelser for offentliggørelse af evalueringen (42) »ordning for udvidet producentansvar«: som defineret i artikel 2, nr. 21), i direktiv 2008/98/EF (43) »elproducent«: en virksomhed, der producerer elektrisk strøm til kommercielle formål (44) »drivhusgas«: enhver gas, der bidrager til drivhuseffekten ved at absorbere infrarød stråling, herunder kuldioxid, metan, dinitrogenoxid og fluorholdige gasser såsom hydrofluorcarboner (45) »højeffektiv kraftvarmeproduktion«: højeffektiv kraftvarmeproduktion som defineret i artikel 34, nr. 2), i direktiv 2012/27/EU (46) »brintnetoperatør«: en fysisk eller juridisk person, der varetager driften af brintnettransport og er ansvarlig for driften, vedligeholdelsen og om nødvendigt udbygningen af brintnettet i et givet område og, hvor det er relevant, dets sammenkoblinger med andre brintnet, og for at sikre, at systemet på lang sigt er i stand til at opfylde rimelige krav til transport af brint (47) »ubalance«: ubalance som defineret i artikel 2, nr. 8), i Kommissionens forordning (EU) 2017/2195 (48) »afregning af ubalancer«: afregning af ubalancer som defineret i artikel 2, nr. 9), i Kommissionens forordning (EU) 2017/2195 (49) »periode for afregning af ubalancer«: periode for afregning af ubalancer som defineret i artikel 2, nr. 15), i forordning (EU) 2019/943 (50) »individuel støtte«: ad hoc-støtte og anmeldelsespligtige støttetildelinger på grundlag af en støtteordning (51) »afbrydelighedsordning«: en foranstaltning til elforsyningssikkerhed, der har til formål at sikre en stabil frekvens i elektricitetssystemet og løse forsyningssikkerhedsproblemer på kort sigt, herunder ved at afbryde belastningen (52) »mikrovirksomhed«: en virksomhed, der opfylder betingelserne for mikrovirksomheder i Kommissionens henstilling om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (32) (53) »naturbaseret løsning«: en løsning, der er inspireret og understøttet af naturen, og som er omkostningseffektiv og samtidig giver miljømæssige, sociale og økonomiske fordele og bidrager til at opbygge modstandsdygtighed, og som gennem lokalt tilpassede, ressourceeffektive og systemiske interventioner skaber flere og mere forskelligartede naturområder og naturtræk og processer i byer, landskaber og årstider (54) »foranstaltning til overbelastning af nettet«: en foranstaltning til elforsyningssikkerhed, der har til formål at kompensere for utilstrækkelighed i eltransmissions- eller distributionsnettet (55) »forurenende stof«: et forurenende stof som defineret i artikel 2, nr. 10), i forordning (EU) 2020/852 (56) »forurener«: forurener som defineret i punkt 3 i bilaget til Rådets henstilling 75/436/Euratom, EKSF, EØF (33) (57) »forurening«: forurening som defineret i artikel 3, nr. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU (34) (58) »forureneren betaler-princippet«: omkostningerne ved forureningsbekæmpende foranstaltninger bør bæres af den forurener, der forårsager forureningen (59) »forberedelse med henblik på genbrug«: forberedelse med henblik på genbrug som defineret i artikel 3, nr. 16), i direktiv 2008/98/EF (60) »opladningsinfrastruktur«: fast eller mobil infrastruktur, der forsyner renere køretøjer eller renere mobilt tjenesteudstyr med elektricitet (61) »nyttiggørelse«: nyttiggørelse som defineret i artikel 3, nr. 15), i direktiv 2008/98/EF (62) »genanvendelse«: genanvendelse som defineret i artikel 3, nr. 17), i direktiv 2008/98/EF (63) »referenceprojekt«: et eksempel på et projekt, der er repræsentativt for det gennemsnitlige projekt i en kategori af støtteberettigede modtagere under en støtteordning (64) »optankningsinfrastruktur«: fast eller mobil infrastruktur til levering af brint, naturgas i gasform (komprimeret naturgas (CNG)) og flydende form (flydende naturgas (LNG)), biogas og biobrændstoffer, herunder avancerede biobrændstoffer, eller syntetiske brændstoffer, der er fremstillet af vedvarende energi eller lavemissionsenergi (65) »rehabilitering« eller »genopretning«: miljøforvaltningsforanstaltninger, der har til formål at genoprette et niveau af økosystemets funktion i et forringet område, hvor målet er ny og løbende levering af økosystemtjenester frem for biodiversiteten og integriteten af et udpeget naturligt eller delvis naturligt referenceøkosystem (66) »rensning«: miljøforvaltningsforanstaltninger såsom fjernelse eller afgiftning af forurenende stoffer eller overskydende næringsstoffer fra jord og vand, der har til formål at fjerne kilder til forringelse (67) »elektricitet fra vedvarende energikilder«: elektricitet produceret fra vedvarende energikilder som defineret i artikel 2, nr. 1), i direktiv (EU) 2018/2001 (68) »VE-fællesskab«: VE-fællesskab som defineret i artikel 2, nr. 16), i direktiv (EU) 2018/2001 (69) »vedvarende energi«: energi fra vedvarende energikilder eller vedvarende energi som defineret i artikel 2, nr. 1), i direktiv (EU) 2018/2001 (70) »vedvarende brint«: brint fremstillet af vedvarende energi i overensstemmelse med de metoder, der er fastsat for vedvarende flydende eller gasformige transportbrændstoffer, der ikke er af biologisk oprindelse, i direktiv (EU) 2018/2001 (71) »vedvarende flydende eller gasformige transportbrændstoffer, der ikke er af biologisk oprindelse«: vedvarende flydende gasformige transportbrændstoffer, der ikke er af biologisk oprindelse, som defineret i artikel 2, nr. 36), i direktiv (EU) 2018/2001 (72) »ressourcetilstrækkelighed«: et niveau af produceret kapacitet, der anses for at være tilstrækkeligt til at dække efterspørgslen i et budområde i en given periode, baseret på anvendelsen af en konventionel statistisk indikator, der anvendes af organisationer, som EU-institutionerne anerkender som havende en væsentlig rolle i skabelsen af et indre marked for elektricitet, f.eks. det europæiske net af elektricitetstransmissionssystemoperatører (ENTSO-E) (73) »ressourceeffektivitet«: reduktion af den mængde input, der er nødvendig for at producere en outputenhed eller erstatte primære input med sekundære input (74) »genopretning«: processen med at bistå med genopretning af et økosystem som et middel til at bevare biodiversiteten og øge økosystemernes modstandsdygtighed, navnlig over for klimaændringer. Genopretning af økosystemer omfatter foranstaltninger til forbedring af et økosystems tilstand og genoprettelse eller genetablering af et økosystem, hvor denne tilstand er gået tabt, og forbedring af økosystemernes modstandsdygtighed og tilpasning til klimaændringer (75) »genbrug«: genbrug som defineret i artikel 3, nr. 13), i direktiv 2008/98/EF, der omfatter enhver operation, hvor produkter eller komponenter, som ikke er affald, anvendes igen til andre formål end dem, som de var udformet til (76) »lille virksomhed«: en virksomhed, der opfylder betingelserne for små virksomheder i Kommissionens henstilling om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (77) »små og mellemstore virksomheder (SMV'er)«: virksomheder, som opfylder betingelserne i Kommissionens henstilling om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (78) »lille midcapselskab«: en virksomhed, som ikke er en SMV, med højst 499 ansatte som beregnet i overensstemmelse med artikel 3 til 6 i bilag I til Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014 (35), og hvis årsomsætning ikke overstiger 100 mio. EUR, eller hvis årlige balance ikke overstiger 86 mio. EUR. Flere enheder vil blive betragtet som én virksomhed, hvis en af betingelserne i artikel 3, stk. 3, i bilag I til Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014 er opfyldt (79) »intelligent opladning«: en opladningsoperation, hvor intensiteten af den elektricitet, der leveres til batteriet, justeres i realtid på grundlag af oplysninger modtaget via elektronisk kommunikation (80) »intelligensparathed«: bygningers (eller bygningsenheders) evne til at tilpasse deres drift til beboerens behov, herunder optimering af energieffektiviteten og den samlede ydeevne, og til at tilpasse deres drift som reaktion på signaler fra nettet (81) »standardansvar for balancering«: ikkediskriminerende balanceringsansvar på tværs af teknologier, som ikke fritager nogen elproducent for balanceringsansvar som fastsat i artikel 5 i forordning (EU) 2019/943 (82) »arbejdets påbegyndelse«: den første faste forpligtelse (f.eks. til at bestille udstyr eller påbegynde opførelsen), som gør en investering irreversibel. Køb af grunde og forberedende arbejde såsom indhentning af tilladelser og indledende gennemførlighedsundersøgelser betragtes ikke som en påbegyndelse af arbejdet. I forbindelse med virksomhedsovertagelser er »arbejdets påbegyndelse« tidspunktet for erhvervelsen af aktiver (83) »strategisk reserve«: en kapacitetsmekanisme, hvor elkapaciteten, såsom produktion, lagring eller prisfleksibelt elforbrug, holdes uden for elmarkedet og kun afsendes under særlige omstændigheder (84) »samlede ejerskabsomkostninger«: de samlede omkostninger ved erhvervelse og besiddelse af et køretøj i dets levetid, herunder omkostninger til anskaffelse eller leasing af køretøjet, brændstofomkostninger, udgifter til vedligeholdelse og reparation, forsikringsomkostninger, finansieringsomkostninger og skatter (85) »transmissionssystemoperatør« (TSO): transmissionssystemoperatør som defineret i artikel 2, nr. 35), i direktiv (EU) 2019/944 (86) »køretøj«: ethvert af følgende: a) et vejkøretøj i klasse M1, M2, N1, M3, N2, N3 eller L b) et fartøj til sø- og kysttransport eller transport ad indre vandveje af passagerer eller gods c) rullende materiel d) et fly (87) »behandling«: behandling som defineret i artikel 3, nr. 14), i direktiv 2008/98/EF (88) »EU-minimumsafgiftssats«: den minimumsafgiftssats, der er fastsat i EU-retten. For energiprodukter og elektricitet det minimumsafgiftsniveau, der er fastsat i bilag I til Rådets direktiv 2003/96/EF (36) (89) »EU-standard«: a) en obligatorisk EU-standard, der fastsætter de niveauer, som de enkelte virksomheder skal nå på miljøområdet, med undtagelse af standarder eller mål fastsat på EU-plan, som er bindende for medlemsstaterne, men ikke for individuelle virksomheder b) forpligtelsen til at anvende den bedste tilgængelige teknik (BAT) som defineret i direktiv 2010/75/EU og til at sikre, at emissionsniveauerne ikke overstiger dem, der ville være opnået ved anvendelse af BAT. Hvis de emissionsniveauer, der er forbundet med BAT (37), er defineret i gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til direktiv 2010/75/EU eller i henhold til andre gældende direktiver, finder disse niveauer anvendelse i forbindelse med disse retningslinjer. Hvis disse niveauer er udtrykt som et interval, finder den grænse, for hvilken BAT først er opnået for den pågældende virksomhed, anvendelse (90) »affald«: affald som defineret i artikel 3, nr. 1), i direktiv 2008/98/EF (91) »overskudsvarme«: overskudsvarme som defineret i artikel 2, nr. 9), i direktiv (EU) 2018/2001.

3. VURDERING AF FORENELIGHED I HENHOLD TIL TRAKTATENS ARTIKEL 107, STK. 3, LITRA C)

20. I disse retningslinjer fastlægges kriterierne for foreneligheden i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), af støtteforanstaltninger til miljøbeskyttelse, herunder klimabeskyttelse, og energimål, der er omfattet af anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3.

21. På grundlag af traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), kan Kommissionen betragte statsstøtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene i EU som forenelig med det indre marked (positiv betingelse), når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse (negativ betingelse).

22. Ved vurderingen af, om miljø- og energistøtte kan betragtes som forenelig med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), vil Kommissionen analysere følgende aspekter: a) hvad angår den første (positive) betingelse om, at støtten fremmer udviklingen af en økonomisk aktivitet: i) afgrænsning af den økonomiske aktivitet, der fremmes af foranstaltningen, dens positive virkninger for samfundet som helhed og, hvor det er relevant, dens relevans for specifikke EU-politikker (se afsnit 3.1.1) ii) støttens tilskyndelsesvirkning (se afsnit 3.1.2) iii) ingen overtrædelse af relevante bestemmelser i EU-retten (se afsnit 3.1.3) b) hvad angår den anden (negative) betingelse om, at støtten ikke i urimelig grad påvirker samhandelsvilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse: i) behovet for statslig indgriben (se afsnit 3.2.1.1) ii) støttens hensigtsmæssighed (se afsnit 3.2.1.2) iii) støttens proportionalitet (begrænsning af støtten til det minimum, der er nødvendigt for at nå målet), herunder kumulering (se afsnit 3.2.1.3) iv) støttens gennemsigtighed (se afsnit 3.2.1.4) v) undgåelse af støttens uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen (se afsnit 3.2.2) vi) afvejning af støttens positive og negative virkninger (se afsnit 3.3).

3.1. Positiv betingelse: Støtten skal fremme udviklingen af en økonomisk aktivitet

3.1.1. Afgrænsning af den økonomiske aktivitet, der fremmes af foranstaltningen, dens positive virkninger for samfundet som helhed og, hvor det er relevant, dens relevans for specifikke EU-politikker

23. Ved anmeldelse af støtte skal medlemsstaterne afgrænse de økonomiske aktiviteter, der vil blive fremmet som følge af støtten, og hvordan udviklingen af disse aktiviteter støttes.

24. Støtte til at forebygge eller mindske de negative virkninger af økonomiske aktiviteter på klimaet eller miljøet kan fremme udviklingen af økonomiske aktiviteter ved at øge bæredygtigheden af den pågældende økonomiske aktivitet. Støtten kan også sikre, at aktiviteten kan fortsætte i fremtiden uden at skabe uforholdsmæssige miljøskader og ved at støtte oprettelsen af nye økonomiske aktiviteter og tjenesteydelser (støtte til udviklingen af den såkaldte »grønne økonomi«).

25. Medlemsstaterne skal også beskrive, om og hvordan støtten vil bidrage til at nå målene for Unionens klimapolitik, miljøpolitik og energipolitik og mere specifikt de forventede fordele ved støtten i form af dens væsentlige bidrag til miljøbeskyttelse, herunder modvirkning af klimaændringer, eller et velfungerende indre energimarked.

3.1.2. Tilskyndelsesvirkning

26. Støtte kan kun anses for at fremme en økonomisk aktivitet, hvis den har en tilskyndelsesvirkning. Der er tale om en tilskyndelsesvirkning, når støtten tilskynder støttemodtageren til at ændre adfærd, til at udøve yderligere økonomisk aktivitet eller til at udøve en mere miljøvenlig økonomisk aktivitet, som den ikke ville udøve uden støtten eller ville udøve på en begrænset eller anden måde.

27. Støtten må ikke støtte omkostningerne ved en aktivitet, som støttemodtageren under alle omstændigheder ville udføre, eller kompensere for den normale forretningsmæssige risiko ved en økonomisk aktivitet ( 38 )

28. Påvisning af en tilskyndelsesvirkning forudsætter, at det faktiske scenario og det sandsynlige kontrafaktiske scenario afdækkes, hvis der ikke ydes støtte ( 39 ) . Kommissionen vil undersøge dette på grundlag af den kvantificering, der er omhandlet i afsnit 3.2.1.3.

29. Kommissionen mener ikke, at støtten har en tilskyndelsesvirkning for støttemodtageren i tilfælde, hvor påbegyndelsen af arbejdet på projektet eller aktiviteten fandt sted, inden støttemodtageren indgav en skriftlig støtteansøgning til de nationale myndigheder. I tilfælde, hvor støttemodtageren påbegynder gennemførelsen af et projekt, inden vedkommende ansøger om støtte, vil enhver støtte, der ydes til det pågældende projekt, i princippet ikke blive betragtet som forenelig med det indre marked.

30. Støtteansøgningen kan antage forskellige former, herunder f.eks. et bud i en udbudsprocedure. Ansøgningen skal mindst indeholde ansøgerens navn, en beskrivelse af projektet eller aktiviteten, herunder dets beliggenhed, og det støttebeløb, der er nødvendigt for at gennemføre den.

31. I visse undtagelsestilfælde kan støtte have en tilskyndelsesvirkning, selv for projekter, der er påbegyndt inden støtteansøgningen. Støtten anses navnlig for at have en tilskyndelsesvirkning i følgende situationer: a) Støtten ydes automatisk i overensstemmelse med objektive og ikkediskriminerende kriterier og uden yderligere skøn fra medlemsstatens side, og foranstaltningen er vedtaget og trådt i kraft, inden arbejdet med det støttede projekt eller den støttede aktivitet er påbegyndt, undtagen i tilfælde af efterfølgerordninger på skatteområdet, hvor aktiviteten allerede var omfattet af de foregående skattefordelsordninger. b) De nationale myndigheder har inden arbejdets påbegyndelse offentliggjort en meddelelse om, at de har til hensigt at indføre den påtænkte støtteforanstaltning på betingelse af, at Kommissionen godkender foranstaltningen i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3. Denne meddelelse skal gøres tilgængelig på et offentligt websted eller andre offentligt tilgængelige medier med forholdsvis bred og let adgang og klart angive, hvilken type projekter medlemsstaten foreslår at være støtteberettigede, og fra hvilket tidspunkt medlemsstaten agter at betragte sådanne projekter som støtteberettigede. Den foreslåede støtteberettigelse må ikke være unødigt begrænset. Støttemodtageren skal forud for arbejdets påbegyndelse have underrettet den støtteydende myndighed om, at den foreslåede støtteforanstaltning blev betragtet som en betingelse for de trufne investeringsbeslutninger. Hvis medlemsstaten påberåber sig en sådan meddelelse for at påvise en tilskyndelsesvirkning, skal den som led i sin anmeldelse af statsstøtte fremlægge en kopi af meddelelsen og et link til det websted, hvor den blev offentliggjort, eller dokumentation for, at den er tilgængelig for offentligheden. c) Driftsstøtte til eksisterende anlæg til miljøvenlig produktion, hvor der ikke er nogen »påbegyndelse af arbejdet«, fordi der ikke er nogen væsentlige nye investeringer. I disse tilfælde kan tilskyndelsesvirkningen påvises ved en ændring i driften af anlægget på en miljøvenlig måde snarere end ved en alternativ billigere driftsform, der er mindre miljøvenlig.

32. Kommissionen er af den opfattelse, at støtte, der alene ydes for at dække omkostningerne ved tilpasning til EU-standarder, i princippet ikke har nogen tilskyndelsesvirkning. Generelt kan kun støtte, der går videre end EU-standarderne, have en tilskyndelsesvirkning. I tilfælde, hvor den relevante EU-standard allerede er vedtaget, men endnu ikke er trådt i kraft, kan støtte dog have en tilskyndelsesvirkning, hvis den tilskynder til, at investeringen gennemføres og afsluttes, mindst 18 måneder før standarden træder i kraft, medmindre andet er angivet i afsnit 4.1-4.13. For ikke at afskrække medlemsstaterne fra at fastsætte obligatoriske nationale standarder, der er strengere eller mere ambitiøse end de tilsvarende EU-standarder, kan støtteforanstaltninger have en tilskyndelsesvirkning, uanset om der foreligger sådanne nationale standarder. Det samme gælder for støtte, der ydes i henhold til obligatoriske nationale standarder, som er vedtaget i fravær af EU-standarder.

3.1.3. Ingen overtrædelse af relevante EU-retlige bestemmelser

33. Hvis den støttede aktivitet eller støtteforanstaltning eller de betingelser, der er knyttet dertil, herunder dens finansieringsmetode, når den udgør en integrerende del af foranstaltningen, indebærer en overtrædelse af den relevante EU-lovgivning, kan støtten ikke erklæres for forenelig med det indre marked. Dette kan f.eks. være tilfældet, hvis støtten er underlagt klausuler, der direkte eller indirekte betinger den af produkternes eller udstyrets oprindelse, såsom krav om, at støttemodtageren skal købe indenlandsk producerede produkter.

3.2. Negativ betingelse: Støtteforanstaltningen må ikke uretmæssigt påvirke samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse

3.2.1. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger

3.2.1.1. Støttens nødvendighed

34. Den foreslåede statsstøtteforanstaltning skal være rettet mod en situation, hvor den kan skabe en væsentlig udvikling, som markedet alene ikke kan levere, f.eks. ved at afhjælpe markedssvigt i forbindelse med de projekter eller aktiviteter, hvortil støtten ydes. Selv om det er almindeligt anerkendt, at konkurrenceprægede markeder har tendens til at skabe effektive resultater med hensyn til udvikling af økonomiske aktiviteter, priser, produktion og ressourceanvendelse i tilfælde af markedssvigt, kan offentlig indgriben i form af statsstøtte forbedre markedernes effektive funktion og dermed bidrage til udviklingen af en økonomisk aktivitet i det omfang, markedet ikke i sig selv giver et effektivt resultat. Medlemsstaten bør indkredse markedssvigt, der forhindrer opnåelsen af et tilstrækkeligt miljøbeskyttelsesniveau eller et effektivt indre energimarked. De største markedssvigt i forbindelse med miljøbeskyttelse og energi, som kan forhindre et optimalt resultat og føre til et ineffektivt resultat, er: a) negative eksterne virkninger: De er mest almindelige ved støtteforanstaltninger på miljøområdet og opstår, når forurening ikke koster tilstrækkelig meget, dvs. når de pågældende virksomheder ikke skal betale de fulde omkostninger ved forureningen. I dette tilfælde har virksomhederne ud fra deres egne interesser ikke tilstrækkelige incitamenter til at tage højde for de negative eksterne virkninger af deres økonomiske aktivitet, hverken når de træffer beslutning om en bestemt teknologi, eller når de træffer beslutning om produktionsniveauet. Med andre ord afspejler de omkostninger, der afholdes af virksomheden, ikke fuldt ud de omkostninger, der bæres af forbrugerne og samfundet som helhed. Virksomhederne har derfor typisk et utilstrækkeligt incitament til at reducere deres forureningsniveau eller træffe individuelle foranstaltninger for at beskytte miljøet b) positive eksterne virkninger: Den kendsgerning, at noget af fordelen ved en investering vil tilfalde andre markedsaktører end investoren, kan få virksomhederne til at investere for lidt. Positive eksterne virkninger kan for eksempel forekomme ved investeringer i miljøinnovation, systemstabilitet, nye og innovative vedvarende teknologier og innovative foranstaltninger til opfyldelse af nye behov eller i tilfælde af energiinfrastrukturer eller foranstaltninger til sikring af elforsyningen, som gavner mange medlemsstater eller en bredere vifte af forbrugere c) asymmetrisk information: Dette opstår typisk på markeder, hvor der er uoverensstemmelse mellem de oplysninger, som én del af markedet har adgang til, og dem, der er tilgængelige for den anden del. Dette kan f.eks. ske, hvis eksterne finansielle investorer mangler oplysninger om et projekts sandsynlige afkast og risici. Kan også forekomme i grænseoverskridende infrastrukturer, hvor én part i samarbejdet er dårligere stillet end den anden part med hensyn til adgang til oplysninger. Risiko eller usikkerhed fører ikke i sig selv til markedssvigt, men problemet med asymmetrisk information hænger nøje sammen med, hvor stor denne risiko eller usikkerhed er. Begge har tendens til at være højere for miljøinvesteringer med en typisk længere afskrivningsperiode, hvilket styrker fokus på en kortsigtet horisont, som kan forværres af finansieringsvilkårene for sådanne investeringer, navnlig for SMV'er d) mangelfuld koordinering: Dette kan forhindre udviklingen af et projekt eller dets effektive udformning på grund af divergerende interesser og incitamenter blandt investorer, såkaldte »splittede incitamenter«, omkostninger ved kontraktindgåelse eller ansvarsforsikringsordninger, usikkerhed om det kollaborative resultat og netværkseffekter, f.eks. uafbrudt elforsyning. Disse koordineringsproblemer kan f.eks. opstå i forholdet mellem en bygningsejer og en lejer med hensyn til energieffektive løsninger. Manglende koordinering kan forværres yderligere af problemer med hensyn til information, navnlig asymmetrisk information. Mangelfuld koordinering kan desuden hænge sammen med behovet for at opnå en bestemt kritisk masse, før det er kommercielt attraktivt at iværksætte et projekt, hvilket kan være et særlig relevant aspekt i forbindelse med (grænseoverskridende) infrastrukturprojekter.

35. Alene det, at der forekommer markedssvigt i en bestemt sammenhæng, er dog ikke tilstrækkeligt til at berettige statsstøtte. Der kan allerede være indført andre politikker og foranstaltninger for at afhjælpe nogle af de påviste markedssvigt. Blandt eksempler kan nævnes regulering på sektorplan, obligatoriske EU-standarder med hensyn til forurening, forsyningsforpligtelser, prissætningsmekanismer såsom Unionens emissionshandelssystem (»ETS«) og CO 2 -afgifter. Yderligere foranstaltninger, herunder statsstøtte, må kun rettes mod eventuelle resterende markedssvigt, dvs. markedssvigt, som der ikke tages hånd om gennem sådanne andre politikker og foranstaltninger. Det er desuden vigtigt at påvise, hvordan statsstøtte styrker andre iværksatte politikker og foranstaltninger, der sigter mod at afhjælpe det samme markedssvigt. Det er derfor vanskeligere at påvise, at statsstøtte er nødvendig, hvis den modvirker andre politikker rettet mod de samme markedssvigt. Medlemsstaten bør derfor også afgrænse eventuelle eksisterende politikker og foranstaltninger, der allerede er rettet mod de konstaterede regulerings- eller markedssvigt.

36. Kommissionen vil anse støtte for nødvendig, hvis medlemsstaten påviser, at den effektivt tager sigte på resterende markedssvigt, også under hensyntagen til eventuelle andre politikker og foranstaltninger, der allerede er iværksat for at afhjælpe nogle af de konstaterede markedssvigt.

37. Når der ydes statsstøtte til projekter eller aktiviteter, der med hensyn til deres teknologiske indhold, risikoniveau og størrelse svarer til dem, der allerede ydes i Unionen på markedsvilkår, vil Kommissionen i princippet antage, at der ikke er tale om markedssvigt, og kræve yderligere dokumentation for at påvise behovet for statsstøtte.

38. For at dokumentere støttens nødvendighed skal medlemsstaten påvise, at projektet eller referenceprojektet, hvis der var tale om ordninger, ikke ville blive gennemført uden støtten. Kommissionen vil vurdere dette på grundlag af den kvantificering, der er omhandlet i afsnit 3.2.1.3, eller på grundlag af en specifik evidensbaseret analyse, som medlemsstaten har fremlagt, og som viser, at støtten er nødvendig.

3.2.1.2. Hensigtsmæssighed

39. Den foreslåede støtteforanstaltning skal være et passende politisk instrument med hensyn til at nå det tilsigtede mål med støtten, dvs. at der ikke må være en mindre fordrejende politik eller et støtteinstrument, der kan opnå de samme resultater.

3.2.1.2.1. Hensigtsmæssighed i forhold til alternative politiske instrumenter

40. Statsstøtte er ikke det eneste politiske instrument, som medlemsstaterne har til rådighed for at fremme øget miljøbeskyttelse eller opnå et effektivt indre marked for energi. Der kan være andre og mere hensigtsmæssige instrumenter til rådighed, f.eks. markedsbaserede instrumenter eller foranstaltninger på efterspørgselssiden, der omfatter regulering, overholdelse af princippet om energieffektivitet først ( 40 ) , offentlige indkøb eller standardisering, samt en forøgelse af finansieringen af offentlig infrastruktur og generelle finanspolitiske foranstaltninger. Bløde instrumenter som f.eks. frivillig økomærkning og udbredelse af miljøvenlige teknologier kan også spille en vigtig rolle i bestræbelserne på at opnå et højere miljøbeskyttelsesniveau ( 41 )

41. Forskellige foranstaltninger til afhjælpning af det samme markedssvigt kan modvirke hinanden. Dette gælder, hvis der er etableret en effektiv markedsbaseret mekanisme, som specifikt skal imødegå problemet med eksterne virkninger, f.eks. Unionens emissionshandelssystem. En supplerende støtteforanstaltning, der skal afhjælpe det samme markedssvigt, risikerer at underminere den markedsbaserede mekanismes effektivitet. Når støtteordningen har til formål at afhjælpe resterende markedssvigt, skal den derfor udformes på en sådan måde, at den ikke underminerer den markedsbaserede mekanismes effektivitet.

42. Overholdelse af princippet i miljølovgivningen om, at »forureneren betaler«, har til formål at sikre, at et markedssvigt, der er forbundet med negative eksterne virkninger, vil blive afhjulpet. Derfor er statsstøtte ikke et hensigtsmæssigt instrument, og støtten må ikke ydes, hvis støttemodtageren i henhold til nuværende EU-lovgivning eller national lovgivning kan holdes ansvarlig for forureningen.

3.2.1.2.2. Hensigtsmæssighed i forhold til andre støtteinstrumenter

43. Statsstøtte til miljøbeskyttelse og energi kan ydes i forskellige former. Medlemsstaten bør dog sikre, at støtten ydes under den form, der må antages at skabe færrest samhandels- og konkurrencefordrejninger.

44. I den forbindelse er medlemsstaten forpligtet til at påvise, hvorfor andre potentielt mindre fordrejende former for støtte er mindre hensigtsmæssige, såsom: tilbagebetalingspligtige forskud sammenlignet med direkte tilskud, skattefradrag i forhold til skattenedsættelser eller former for støtte, som er baseret på finansielle instrumenter såsom gælds- eller egenkapitalinstrumenter, herunder f.eks. lån til lav rente eller rentegodtgørelse, statsgarantier eller alternativ tilvejebringelse af finansiering på favorable vilkår.

45. Valget af støtteinstrument bør være afpasset efter det markedssvigt, som støtteforanstaltningen skal afhjælpe. Hvis der er usikkerhed om de faktiske indtægter, for eksempel i tilfælde af energibesparende foranstaltninger, kan et tilbagebetalingspligtigt forskud være det mest hensigtsmæssige instrument.

46. Medlemsstaten skal godtgøre, at støtten og dens udformning er egnet til at nå målet for den foranstaltning, som støtten er rettet mod.

3.2.1.3. Proportionalitet

47. Støtten anses for at være proportional, hvis støttebeløbet pr. støttemodtager er begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at gennemføre den støttede aktivitet eller det støttede projekt.

48. Generelt vil støtten blive anset for at være begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at gennemføre den støttede aktivitet eller det støttede projekt, hvis støtten svarer til de nettomeromkostninger (finansieringskløften), der er nødvendige for at opfylde støtteforanstaltningens mål, sammenlignet med det kontrafaktiske scenario uden støtte. Nettomeromkostningerne beregnes som forskellen mellem de økonomiske indtægter og omkostninger (herunder ved investering og drift) ved det støttemodtagende projekt og de tilsvarende indtægter og omkostninger ved det alternative projekt, som støttemodtageren sandsynligvis ville gennemføre uden støtte.

49. En detaljeret vurdering af nettomeromkostningerne vil ikke være påkrævet, hvis støttebeløbet fastsættes efter en udbudsprocedure, fordi den giver et pålideligt skøn over den minimumsstøtte, som potentielle støttemodtagere kræver ( 42 ) . Kommissionen mener derfor, at støttens proportionalitet er sikret, hvis følgende kriterier er opfyldt: a) Udbudsproceduren er konkurrencepræget, dvs.: Den er åben, klar, gennemsigtig og ikkediskriminerende på grundlag af objektive kriterier, der er fastlagt på forhånd i overensstemmelse med foranstaltningens mål og minimerer risikoen for strategisk afgivelse af bud. b) Kriterierne offentliggøres i tilstrækkelig god tid inden ansøgningsfristens udløb for at muliggøre en effektiv konkurrence (43). c) Budget eller volumen i forbindelse med udbudsproceduren er en bindende begrænsning, idet det kan forventes, at ikke alle tilbudsgivere vil modtage støtte, det forventede antal tilbudsgivere er tilstrækkeligt til at sikre effektiv konkurrence, og udformningen af undertegnede udbudsprocedurer under gennemførelsen af en ordning korrigeres for at genoprette effektiv konkurrence i de efterfølgende udbudsprocedurer eller, hvis dette ikke er muligt, så snart det er relevant. d) Efterfølgende justeringer af resultatet af udbudsproceduren (f.eks. efterfølgende forhandlinger om budresultater eller rationalisering) undgås, da de kan underminere procesresultaternes effektivitet.

50. De udvælgelseskriterier, der anvendes til rangordning af tilbud og i sidste ende til tildeling af støtten i udbudsproceduren, bør som hovedregel sætte bidraget til foranstaltningens hovedmål i direkte eller indirekte forhold til det støttebeløb, som ansøgeren har anmodet om. Dette kan f.eks. udtrykkes i støtte pr. miljøbeskyttelsesenhed eller støtte pr. energienhed ( 44 ) . Det kan også være hensigtsmæssigt at medtage andre udvælgelseskriterier, som ikke direkte eller indirekte er knyttet til foranstaltningens hovedmål. I sådanne tilfælde må disse andre kriterier ikke udgøre mere end 30 % af vægtningen af alle udvælgelseskriterierne. Medlemsstaten skal begrunde den foreslåede fremgangsmåde og sikre, at den er hensigtsmæssig i forhold til det tilstræbte mål.

51. Hvis støtten ikke ydes efter en udbudsprocedure, skal nettomeromkostningerne bestemmes ved at sammenligne de faktiske og kontrafaktiske scenariers rentabilitet. For at fastslå finansieringskløften i sådanne tilfælde skal medlemsstaten for det faktiske og det troværdige kontrafaktiske scenario forelægge en kvantificering af alle de vigtigste omkostninger og indtægter, de anslåede vægtede gennemsnitlige kapitalomkostninger (WACC) for støttemodtagerne for at diskontere fremtidige pengestrømme samt nettonutidsværdien (NNV) for de faktiske og kontrafaktiske scenarier i projektets levetid. Kommissionen vil kontrollere, om dette kontrafaktiske scenario er realistisk ( 45 ) . Medlemsstaten skal begrunde de antagelser, der er lagt til grund for hvert aspekt af kvantificeringen, og forklare og begrunde de anvendte metoder. De typiske nettomeromkostninger kan anslås som forskellen mellem nettonutidsværdien for det faktiske scenario og for det kontrafaktiske scenario i referenceprojektets levetid.

52. Et kontrafaktisk scenario kan bestå i, at støttemodtageren ikke gennemfører en aktivitet eller investering eller fortsætter sine aktiviteter uden ændringer. Når der foreligger dokumentation for, at dette er det mest sandsynlige kontrafaktiske scenario, kan nettomeromkostningerne estimeres af projektets negative nettonutidsværdi i det faktiske scenario uden støtte i projektets levetid (således implicit forudsat at nettonutidsværdien af det kontrafaktiske scenario er nul) ( 46 ) . Dette kan navnlig være tilfældet for infrastrukturprojekter.

53. I tilfælde af individuel støtte og ordninger til fordel for et særligt begrænset antal støttemodtagere skal beregningerne og prognoserne i punkt 51 fremlægges i den detaljerede forretningsplan for projektet og for støtteordninger på grundlag af et eller flere referenceprojekter. Tilsvarende gælder det, at hvis punkt 52 finder anvendelse, skal dokumentationen fremlægges i den detaljerede forretningsplan for projektet og for støtteordninger på grundlag af et eller flere referenceprojekter.

54. Under visse omstændigheder kan det være vanskeligt fuldt ud at afgrænse fordele og omkostninger for støttemodtageren og dermed at kvantificere nettonutidsværdien i de faktiske og kontrafaktiske scenarier. Der kan anvendes alternative fremgangsmåder i disse tilfælde som beskrevet i kapitel 4 for specifikke former for støtte. I disse tilfælde kan støtten anses for at være proportionel, hvis støttebeløbet ikke overstiger den maksimale støtteintensitet.

55. Hvis der ikke anvendes en udbudsprocedure, og den fremtidige udvikling i omkostninger og indtægter er forbundet med en høj grad af usikkerhed, og der er stor informationsasymmetri, kan det kræves, at medlemsstaten indfører kompensationsmodeller, som ikke er helt forudgående. Disse modeller vil i stedet være en blanding af forudgående og efterfølgende mekanismer eller indføre efterfølgende tilbagebetalings- eller omkostningsovervågningsmekanismer, samtidig med at støttemodtagerne fortsat tilskyndes til at minimere deres omkostninger og udvikle deres virksomhed på en mere effektiv måde over tid.

3.2.1.3.1. Kumulering

56. Der kan sideløbende tildeles støtte efter flere støtteordninger, eller den kan kumuleres med ad hoc-støtte eller de minimis-støtte i forbindelse med de samme støtteberettigede omkostninger, hvis det samlede støttebeløb til et projekt eller en aktivitet ikke fører til overkompensation eller overstiger det maksimale støttebeløb, som er tilladt i disse retningslinjer. Hvis medlemsstaten tillader, at støtte under en foranstaltning kumuleres med støtte under andre foranstaltninger, skal den for hver foranstaltning angive den metode, der er anvendt til at sikre, at betingelserne i dette punkt overholdes.

57. Centralt forvaltede EU-midler, som ikke direkte eller indirekte er under medlemsstatens kontrol, udgør ikke statsstøtte. Når en sådan EU-finansiering kombineres med statsstøtte, skal det sikres, at den samlede offentlige finansiering, der ydes i forbindelse med de samme støtteberettigede omkostninger, ikke fører til overkompensation.

3.2.1.4. Gennemsigtighed

58. For at mindske de negative virkninger ved at sikre, at konkurrenter har adgang til relevante oplysninger om støttede aktiviteter, skal den pågældende medlemsstat sikre offentliggørelse i Kommissionens modul for tildeling af gennemsigtighed ( 47 ) eller på et omfattende statsstøttewebsted på nationalt eller regionalt plan af: a) den godkendte støtteordnings fulde ordlyd eller afgørelsen om at yde individuel støtte og dennes gennemførelsesbestemmelser eller et link hertil b) oplysninger om individuel støtte, der ydes ad hoc eller i henhold til en støtteordning, der er godkendt på grundlag af disse retningslinjer, og som overstiger 100 000 EUR (48).

59. Medlemsstaterne skal organisere deres omfattende statsstøttewebsteder, hvor oplysningerne, der er omhandlet i dette stykke, skal offentliggøres, på en måde, der giver let adgang til oplysningerne. Oplysningerne skal offentliggøres i et regnearksformat, der ikke er ejendomsretligt beskyttet, som gør det muligt at søge på, udtrække og downloade data, og som letter delingen af data på internettet, f.eks. i CSV- eller XML-format. Offentligheden skal have ubegrænset adgang til webstedet. Der må ikke stilles krav om brugerregistrering forud for adgangen til webstedet.

60. For støtteordninger i form af skatte- eller afgiftsfordele eller skattelignende afgiftsfordele anses betingelserne i punkt 58, litra b), for at være opfyldt, når medlemsstaterne offentliggør de krævede oplysninger om individuelle støttetildelinger i følgende intervaller (i mio. EUR): 0,1-0,5 0,5-1 1-2 2-5 5-10 10-30 30-60 60-100 100-250 250 og derover.

61. De i punkt 58, litra b), omhandlede oplysninger skal offentliggøres senest seks måneder efter den dato, hvor støtten blev tildelt, eller, hvis det drejer sig om støtte i form af skattefordele, senest et år efter skatteangivelsen ( 49 ) . I tilfælde af ulovlig støtte, som er forenelig med det indre marked, skal medlemsstaterne sikre offentliggørelse af disse oplysninger efterfølgende senest seks måneder efter datoen for Kommissionens afgørelse om støttens forenelighed. For at gøre det muligt at håndhæve statsstøttereglerne i henhold til traktaten skal oplysningerne være tilgængelige i mindst 10 år fra det tidspunkt, hvor støtten blev tildelt.

62. Kommissionen vil på sit websted offentliggøre links til de statsstøttewebsteder, der er nævnt i punkt 59.

3.2.2. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrencen og samhandelen

63. Traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), giver Kommissionen mulighed for at erklære støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner forenelig med det indre marked, men kun »når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse«.

64. Anvendelsen af denne negative betingelse kræver for det første en vurdering af den pågældende støttes konkurrencefordrejende virkning på samhandelsvilkårene. Enhver støtteforanstaltning vil i sagens natur skabe eller true med at skabe konkurrencefordrejning og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, da den styrker støttemodtagernes konkurrencemæssige stilling, selv om støtteforanstaltningen er nødvendig, hensigtsmæssig, proportional og gennemsigtig.

65. Støtte til miljøformål vil i sagens natur typisk favorisere miljøvenlige produkter og teknologier på bekostning af andre, mere forurenende produkter og teknologier, og denne effekt af støtten vil i princippet ikke blive betragtet som en uberettiget konkurrencefordrejning, da den afhjælper markedssvigt, der gør støtten nødvendig. Desuden er støtte til klimavenlige produkter og teknologier befordrende for opfyldelsen af målene i den europæiske klimalov for 2030 og 2050. For så vidt angår miljøbeskyttelsesforanstaltninger vil Kommissionen derfor tage hensyn til de konkurrencefordrejende virkninger for konkurrenter, der ligeledes opererer på et miljøvenligt grundlag, selv uden støtte.

66. Kommissionen mener, at ordninger, der er åbne for en bredere vifte af potentielle støttemodtagere, har eller sandsynligvis har en mere begrænset konkurrencefordrejende virkning end støtte, der kun er rettet mod et begrænset antal specifikke støttemodtagere, navnlig når støtteforanstaltningens anvendelsesområde omfatter alle konkurrenter, der er villige til at levere den samme tjeneste, det samme produkt eller den samme fordel.

67. Statsstøtte til miljø- og energiformål kan have den utilsigtede virkning, at den underminerer markedsgevinsterne for de mest effektive og innovative producenter samt incitamenterne for de mindst effektive producenter til at forbedre, omstrukturere eller forlade markedet. Dette kan også resultere i ineffektive hindringer for adgangen for mere effektive eller innovative potentielle konkurrenter. I det lange løb kan sådanne fordrejninger kvæle innovation, effektivitet og indførelse af renere teknologier. Disse konkurrencefordrejende virkninger kan være særligt vigtige, når støtten ydes til projekter, der giver begrænsede overgangsfordele, men som fastlåser renere teknologier på længere sigt, herunder dem, der er nødvendige for at nå de langsigtede klimamål, som er fastsat i den europæiske klimalov. Dette kan f.eks. være tilfældet for støtte til visse aktiviteter, der anvender fossile brændstoffer, og som giver en øjeblikkelig reduktion af drivhusgasemissionerne, men fører til langsommere emissionsreduktioner på lang sigt. Alt andet lige gælder det, at jo tættere på den relevante måldato den støttede investering er, desto større er sandsynligheden for, at de midlertidige fordele opvejes af de eventuelle negative incitamenter til renere teknologier. Kommissionen vil derfor tage hensyn til disse mulige kort- og langsigtede negative virkninger for konkurrencen og samhandelen i sin vurdering.

68. Støtte kan også fordreje konkurrencen ved at styrke eller fastholde støttemodtagerens stærke markedsposition. Selv i de tilfælde, hvor støtten ikke direkte styrker en betydelig markedsposition, kan den alligevel gøre det indirekte, fordi den afholder eksisterende konkurrenter fra at ekspandere, fremprovokerer deres udtræden af markedet eller afholder nye konkurrenter fra at komme ind på markedet. Dette skal der tages hensyn til, navnlig når støtteforanstaltningen er rettet mod et begrænset antal specifikke støttemodtagere, eller hvor etablerede operatører fik markedsstyrke forud for liberaliseringen af markedet, som det f.eks. undertiden er tilfældet på energimarkederne. Dette er også relevant i forbindelse med udbudsprocedurer på spirende markeder, hvor der er risiko for, at en aktør med en stærk markedsposition opnår de fleste bud og forhindrer en betydelig ny aktør i at komme ind på markedet.

69. Bortset fra fordrejninger på produktmarkederne kan støtte også få indvirkning på samhandelen og valget af placering. Disse fordrejninger kan opstå på tværs af medlemsstaterne, enten når virksomheder konkurrerer på tværs af grænserne, eller når de overvejer forskellige investeringsområder. Støtte, som har til formål at opretholde økonomisk aktivitet i én region eller flytte den fra andre regioner inden for det indre marked, kan flytte aktiviteter eller investeringer fra én region til en anden, uden at der opnås nogen nettovirkning på miljøet. Kommissionen vil kontrollere, at støtten ikke har nogen åbenlyst negative virkninger for konkurrencen og samhandelen. Eksempelvis vil støtte til miljø- og energiformål, som blot fører til en ændring af placeringen af den økonomiske aktivitet uden at forbedre det eksisterende miljøbeskyttelsesniveau i medlemsstaterne, ikke blive betragtet som forenelig med det indre marked.

70. Kommissionen vil godkende foranstaltninger i henhold til disse retningslinjer for en periode på højst 10 år, selv om dette kan være yderligere begrænset i nogle tilfælde (se punkt 76). Hvis en medlemsstat ønsker at forlænge foranstaltningens varighed ud over denne maksimale periode, kan den anmelde foranstaltningen igen. Det betyder, at der kan ydes støtte i henhold til godkendte foranstaltninger inden for en frist på højst 10 år fra datoen for meddelelsen af Kommissionens beslutning om, at støtten er forenelig med fællesmarkedet.

3.3. Afvejning af støttens positive virkninger i forhold til de negative virkninger for konkurrencen og samhandelen

71. Som et sidste skridt vil Kommissionen afveje støtteforanstaltningens identificerede negative virkninger på konkurrence- og samhandelsvilkårene med de positive virkninger af den planlagte støtte på de støttede økonomiske aktiviteter, herunder dens bidrag til miljøbeskyttelse og energipolitiske mål, og mere specifikt til overgangen til miljømæssigt bæredygtige aktiviteter og til opfyldelsen af de retligt bindende mål i henhold til den europæiske klimalov og Unionens 2030-mål for energi og klima.

72. I denne balanceringsøvelse vil Kommissionen være særlig opmærksom på artikel 3 i forordning (EU) 2020/852, herunder princippet om »ikke at gøre væsentlig skade« ( 50 ) , eller andre sammenlignelige metoder. Som led i vurderingen af de negative virkninger på konkurrencen og samhandelen vil Kommissionen, hvor det er relevant, desuden tage hensyn til de negative eksterne virkninger af den støttede aktivitet, når sådanne eksterne virkninger påvirker konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne på en måde, der strider mod den fælles interesse ved at skabe eller forværre ineffektivitet på markedet, herunder navnlig de eksterne virkninger, der kan hindre opfyldelsen af de klimamål, der er fastsat i EU-retten ( 51 )

73. Kommissionen vil kun anse en støtteforanstaltning for at være forenelig med det indre marked, hvis de positive virkninger opvejer de negative virkninger. I tilfælde, hvor den foreslåede støtteforanstaltning ikke afhjælper et velafgrænset markedssvigt på en hensigtsmæssig og proportional måde, f.eks. på grund af den midlertidige karakter af fordelen og de langsigtede fordrejninger, som den medfører som beskrevet i punkt 67, vil de negative konkurrencefordrejende virkninger være tilbøjelige til at opveje foranstaltningens positive virkninger. Kommissionen vil derfor sandsynligvis konkludere, at den foreslåede støtteforanstaltning er uforenelig med det indre marked.

74. Foranstaltninger, der direkte eller indirekte omfatter støtte til fossile brændstoffer, navnlig de mest forurenende fossile brændstoffer, vil sandsynligvis ikke skabe positive miljøvirkninger og har ofte betydelige negative virkninger, fordi de kan øge de negative miljømæssige eksterne virkninger på markedet. Det samme gælder for foranstaltninger, der indebærer nye investeringer i naturgas, medmindre det påvises, at der ikke er nogen fastlåsningseffekt ( 52 ) . Dette vil i princippet gøre det usandsynligt, at der opnås en positiv balance for sådanne foranstaltninger, som nærmere forklaret i kapitel 4.

75. Kommissionen vil generelt se positivt på de foranstaltninger, som medlemsstaterne foreslår for at gøre det lettere for SMV'er og, hvor det er relevant, VE-fællesskaber at deltage i udbudsprocedurer, forudsat at de positive virkninger af at sikre deltagelse og accept opvejer de mulige fordrejende virkninger.

76. Yderligere faktorer, der skal tages i betragtning ved fastlæggelsen af den samlede balance for visse kategorier af støtteordninger i visse tilfælde, er: a) et krav om efterfølgende evaluering som beskrevet i kapitel 5. I sådanne tilfælde kan Kommissionen begrænse varigheden af ordningerne (sædvanligvis til højst fire år) med mulighed for efterfølgende genanmeldelse af deres forlængelse b) et krav — i mangel af en udbudsprocedure — om individuelt at anmelde støtteprojekter af en vis størrelse eller med bestemte karakteristika c) et krav om, at støtteforanstaltningerne skal være tidsbegrænsede.

4. STØTTEKATEGORIER

4.1. Støtte til reduktion og fjernelse af drivhusgasemissioner, herunder gennem støtte til vedvarende energi og energieffektivitet

4.1.1. Begrundelse

77. I den europæiske klimalov har Unionen fastsat bindende og ambitiøse mål for reduktion af drivhusgasemissioner for 2030 og 2050. Unionen har i forordning (EU) 2018/1999 fastsat Unionens 2030-mål for energi og klima. I direktivet om energieffektivitet har Unionen fastsat bindende energieffektivitetsområder for 2030. Statsstøtte kan være nødvendig for at bidrage til at nå disse EU-mål og dertil knyttede nationale bidrag.

4.1.2. Anvendelsesområde og støttede aktiviteter

78. I afsnit 4.1 fastsættes forenelighedsreglerne for foranstaltninger vedrørende energi fra vedvarende energikilder, herunder støtte til produktion af vedvarende energi eller syntetiske brændstoffer produceret ved hjælp af vedvarende energi. Ligeledes fastsættes forenelighedsreglerne for støtteforanstaltninger, der omfatter en bred vifte af andre teknologier, som primært har til formål at reducere drivhusgasemissionerne ( 53 )

4.1.2.1. Støtte til vedvarende energi

79. I dette afsnit fastsættes forenelighedsreglerne for foranstaltninger til støtte for alle typer vedvarende energi.

80. Støtte til biobrændstoffer, flydende biobrændsler, biogas (herunder biomethan) og biomassebrændsler kan kun godkendes, hvis de støttede brændstoffer opfylder bæredygtigheds- og drivhusgasemissionsbesparelseskriterierne i direktiv (EU) 2018/2001 og dets gennemførelsesretsakter eller delegerede retsakter.

81. Støtte til energiproduktion fra affald kan betragtes som forenelig i dette afsnit, i det omfang den er begrænset til affald, der falder ind under definitionen af vedvarende energikilder.

82. Støtte til produktion af vedvarende brint ( 54 ) kan vurderes i henhold til dette afsnit.

4.1.2.2. Anden støtte til reduktion og fjernelse af drivhusgasemissioner og energieffektivitet

83. Alle teknologier, der bidrager til reduktion af drivhusgasemissioner, er i princippet støtteberettigede, herunder støtte til produktion af kulstoffattig energi eller syntetiske brændstoffer produceret ved hjælp af kulstoffattig energi, støtte til energieffektivitet, herunder højeffektiv kraftvarmeproduktion, støtte til CCS/CCU, støtte til prisfleksibelt elforbrug og energilagring, når dette reducerer emissionerne, og støtte til reduktion eller undgåelse af emissioner fra industrielle processer, herunder forarbejdning af råmaterialer. Det omfatter også støtte til fjernelse af drivhusgasser fra miljøet. Dette afsnit finder ikke anvendelse på foranstaltninger, hvis primære formål ikke er reduktion eller fjernelse af drivhusgasemissioner. Hvis en foranstaltning bidrager til både reduktion af drivhusgasemissioner og forebyggelse eller reduktion af forurening bortset fra drivhusgasemissioner, vurderes foranstaltningens forenelighed på grundlag af dette afsnit eller afsnit 4.5, afhængigt af hvilket af de to mål der er fremherskende.

84. Dette afsnit omfatter også særlige infrastrukturprojekter (herunder for brint, andre kulstoffattige gasser og kuldioxid til oplagring/anvendelse), som ikke falder ind under definitionen af energiinfrastruktur, samt projekter, der omfatter en særlig infrastruktur eller energiinfrastruktur, eller begge dele, kombineret med enten produktion eller forbrug/anvendelse.

85. I det omfang, støtten fremmer investeringer til forbedring af industriaktiviteters energimæssige ydeevne, finder dette afsnit også anvendelse på støtte til SMV'er og små midcapselskaber, der leverer energipræstationsforbedrende foranstaltninger, med henblik på at fremme indgåelse af kontrakter om energimæssig ydeevne i henhold til artikel 2, nr. 27), i direktiv 2012/27/EU.

86. Støtte til energiproduktion fra affald kan betragtes som forenelig i henhold til dette afsnit, i det omfang den er begrænset til affald, der anvendes til brændselsanlæg, som falder ind under definitionen af højeffektiv kraftvarmeproduktion.

87. Støtte til produktion af kulstoffattig brint kan vurderes i henhold til dette afsnit.

88. Støtte til elektrificering ved hjælp af elektricitet fra vedvarende energikilder og/eller kulstoffattig elektricitet kan også vurderes i henhold til dette afsnit, herunder støtte til opvarmning og industrielle processer.

4.1.3. Minimering af konkurrence- og samhandelsfordrejninger

4.1.3.1. Støttens nødvendighed

89. Punkt 34 til 37 finder ikke anvendelse på foranstaltninger til reduktion af drivhusgasemissioner. Medlemsstaten skal identificere de politiske foranstaltninger, der allerede er truffet for at reducere drivhusgasemissionerne. Selv om Unionens emissionshandelssystem og relaterede politikker og foranstaltninger internaliserer nogle af omkostningerne ved drivhusgasemissioner, internaliserer de dog måske endnu ikke omkostningerne fuldt ud.

90. Medlemsstaten bør påvise, at der er behov for støtte til de foreslåede aktiviteter som krævet i punkt 38, under hensyntagen til den kontrafaktiske situation ( 55 ) samt de relevante omkostninger og indtægter, herunder dem, der er knyttet til ETS og relaterede politikker og foranstaltninger, der er identificeret i punkt 89. Når der er betydelig usikkerhed om den fremtidige markedsudvikling i forbindelse med en stor del af forretningsplanen (som f.eks. kan være tilfældet for VE-investeringer, hvor elektricitetsindtægterne ikke er koblet til inputomkostninger), kan støtte i form af en garanteret godtgørelse for at begrænse eksponeringen for negative scenarier anses for nødvendig for at sikre, at den private investering finder sted. I sådanne tilfælde kan det være nødvendigt at begrænse rentabiliteten og/eller tilbagebetalinger i forbindelse med eventuelle positive scenarier for at sikre proportionalitet.

91. Hvis medlemsstaten påviser, at der er behov for støtte i henhold til punkt 90, antager Kommissionen, at der fortsat er et resterende markedssvigt, som kan afhjælpes gennem støtte til dekarbonisering, medmindre den har bevis for det modsatte.

92. Navnlig skal medlemsstaten for ordninger, der løber over mere end tre år, bekræfte, at den vil ajourføre sin analyse af de relevante omkostninger og indtægter mindst hvert tredje år, eller for ordninger, der indebærer mindre hyppig tildeling, inden støtten ydes, for at sikre, at støtten fortsat er nødvendig for hver kategori af støttemodtagere. Hvis der ikke længere er behov for støtte til en kategori af støttemodtagere, bør denne kategori fjernes, inden der ydes yderligere støtte ( 56 )

4.1.3.2. Hensigtsmæssighed

93. Afsnit 3.2.1.2 finder ikke anvendelse på foranstaltninger til reduktion af drivhusgasemissioner. Kommissionen antager, at statsstøtte i princippet kan være en passende foranstaltning til at nå dekarboniseringsmålene, eftersom andre politiske instrumenter typisk ikke er tilstrækkelige til at nå disse mål, forudsat at alle andre forenelighedskriterier er opfyldt. I betragtning af dekarboniseringens omfang og hastende karakter kan der anvendes en række forskellige instrumenter, herunder direkte tilskud.

94. Støtte til fremme af kontrakter om energimæssig ydeevne, jf. punkt 85, må kun ydes i en af følgende former: a) et lån eller en garanti til leverandøren af foranstaltninger til forbedring af energimæssig ydeevne i henhold til en kontrakt om energimæssig ydeevne b) et finansielt produkt, der har til formål at refinansiere den pågældende udbyder (f.eks. factoring eller forfaitering).

4.1.3.3. Støtteberettigelse

95. Dekarboniseringsforanstaltninger rettet mod specifikke aktiviteter, som konkurrerer med andre ikkesubsidierede aktiviteter, kan forventes at føre til større konkurrencefordrejning sammenlignet med foranstaltninger, der er åbne for alle konkurrerende aktiviteter. Medlemsstaten bør derfor begrunde foranstaltninger, der ikke omfatter alle konkurrerende teknologier og projekter — f.eks. alle projekter, der opererer på elektricitetsmarkedet, eller alle virksomheder, der producerer substituerbare produkter, og som teknisk set er i stand til at bidrage effektivt til reduktion af drivhusgasemissioner ( 57 ) . Begrundelsen bør være baseret på objektive overvejelser vedrørende f.eks. effektivitet eller omkostninger eller andre relevante omstændigheder. Sådanne begrundelser kan bygge på beviser, der er indsamlet under den offentlige høring, som er omhandlet i afsnit 4.1.3.4, hvor det er relevant.

96. Kommissionen vil vurdere begrundelsen og vil f.eks. tage hensyn til, at en mere begrænset støtteberettigelse ikke unødigt fordrejer konkurrencen, hvis: a) en foranstaltning er rettet mod et specifikt sektorspecifikt eller teknologibaseret mål, der er fastsat i EU-retten (58), såsom en ordning for vedvarende energi eller energieffektivitet (59) b) en foranstaltning specifikt har til formål at støtte demonstrationsprojekter c) en foranstaltning ikke kun har til formål at håndtere dekarbonisering, men også luftkvalitet eller anden forurening d) en medlemsstat finder grunde til at forvente, at støtteberettigede sektorer eller innovative teknologier har potentiale til at yde et vigtigt og omkostningseffektivt bidrag til miljøbeskyttelse og gennemgribende dekarbonisering på længere sigt e) der er behov for en foranstaltning for at opnå den diversificering, der er nødvendig for at undgå at forværre spørgsmål vedrørende netstabiliteten (60) f) en mere selektiv tilgang kan forventes at føre til lavere omkostnin