STATSSTØTTE (95-002 - Norge) (95/C 212/06)

Meddelelse fra EFTA-Tilsynsmyndigheden i henhold til artikel 1, stk. 2, i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen til de øvrige EFTA-stater, EF-medlemsstater og andre interesserede parter angående den støtte, som Norge påtænker at yde i form af glasemballages fritagelse for en grundafgift på engangsemballage til drikkevarer

Ved beslutning nr. 40/95/COL af 13. april 1995, hvoraf hovedpunkterne gengives i det følgende, har EFTA-Tilsynsmyndigheden indledt en procedure i henhold til artikel 1, stk. 2, i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen. Den norske regering er blevet underrettet ved fremsendelse af en kopi af beslutningen.

»I. SAGSFREMSTILLING

1. Anmeldelsen

Ved skrivelse af 20. januar 1995, der indgik til EFTA-Tilsynsmyndigheden den 24. januar 1995 (ref. 95-512 A), underrettede den norske regering i overensstemmelse med artikel 1, stk. 2, i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen, EFTA-Tilsynsmyndigheden om, at den påtænker at indføre en ordning, således at glasemballage fritages for en grundafgift (1) (`grunnavgiften`) på engangsemballage til drikkevarer. Ved skrivelse af 3. februar 1995 (ref. 95-573 D) anmodede EFTA-Tilsynsmyndigheden den norske regering om yderligere oplysninger. Disse yderligere oplysninger indgik til Tilsynsmyndigheden den 16. februar 1995 (ref. 95-979 A) ved telefax dateret den 15. februar 1995.

2. Støtteforanstaltningens indhold og formål

Den norske regering påtænker at fritage glasbeholdere for en indirekte afgift på engangsemballage til drikkevarer. Afgiften beløber sig for øjeblikket til 0,70 nkr. pr. enhed indre emballage. Selv om afgiftsfritagelsen tænkes anvendt på alle glasbeholdere, såvel importerede som norsk producerede, har støtteforanstaltningen først og fremmet et sektoralt sigte, nemlig at sikre en videreførsel af produktionen på PLM Moss Glassverk A/S. Ejeren af PLM Moss Glassverk A/S havde oprindeligt besluttet at nedlægge produktionen i Norge på grund af manglende rentabilitet.

Miljøafgiftsstrukturen i Norge, især afgifterne på drikkevareemballager, er i henhold til de norske myndigheder gået hårdt ud over rentabiliteten af PLM Moss Glassverk A/S. De norske afgifter på drikkevareemballage og energiafgifterne er ifølge anmeldelsen ekstraordinært høje i forhold til andre EØS-landes afgifter.

PLM Moss Glassverk A/S er den største forbruger af indsamlet glasaffald, som forarbejdes med henblik på genbrug. Virksomheden anses derfor af de norske myndigheder for at have afgørende betydning for det norske system for genbrug af glas. De norske myndigheder understreger, at der kun er meget begrænsede alternative markedsmuligheder for forarbejdet glasaffald, hvorfor det norske system for genbrug af glas ville være i fare, hvis PLM-koncernen lukker PLM Moss Glassverk A/S.

De norske myndigheder mener, at de uforudsete følger for en enkelt virksomhed af afgiften på engangsemballage til drikkevarer sammen med miljøafgifternes virkning har gjort det nødvendigt for den norske regering at ophæve sådanne virkninger. De norske myndigheder anser støtten for omfattet af de undtagelsesbestemmelser, der er indeholdt i artikel 61, stk. 3, litra c), i EØS-aftalen, på grund af betydningen af at bibeholde glasproduktion i Norge og de dertil knyttede miljøaspekter samt de virkninger, som virksomhedens eventuelle lukning måtte have for beskæftigelsen i en region præget af industriel tilbagegang.

3. PLM Moss Glassverk A/S og markedet for drikkevareemballage

PLM Moss Glassverk A/S

PLM Moss Glassverk A/S er eneste norske producent af glasemballage. Virksomhedens produktionsanlæg er placeret i Moss, som er administrativ hovedby i regionen Østfold. Virksomheden er blandt de virksomheder, der beskæftiger flest personer i regionen. Virksomheden er et datterselskab af PLM-koncernen, som ejer tilsvarende produktionsanlæg i Sverige og andre EØS-lande. PLM-koncernen erhvervede Moss Glassverk (2) A/S efter selskabets konkurs i 1989. På grund af virkningerne af to miljøafgifter på drikkevareemballage, andre energi- og miljøafgifter og nedgang i efterspørgslen på glasemballage har det norske datterselskab fremvist underskud siden 1992. Underskuddet beløb sig i 1993 til 10,3 mio. nkr.

PLM Moss Glassverk A/S beskæftiger 285 personer. Produktionsanlægget består af to smelteovne og fire produktionsmaskiner til samtidig kørsel via fem produktionslinjer. Smelteovnenes gennemsnitlige nedslidningstid er otte år, hvorefter de skal ombygges. Nedslidningstiden udløber i løbet af 1995 for den ene ovn og i 1996 for den anden. PLM-koncernen skal derfor træffe en beslutning om enten 1) midlertidig reparation af ovnen til en omkostning på 20 mio. nkr. eller 2) investering i en ny smelteovn til en omkostning på 33 mio. nkr. og yderligere investeringer i de kommende år.

En forudsætning for at vælge alternativ 1 er en gradvis nedtrapning af produktionen i Norge i perioden 1995-1998 med øgede investeringer og produktion på PLM-koncernens anlæg i Limmared i Sverige. Alternativ 2 vil gøre det muligt at videreføre produktionen i Norge til efter år 2000. PLM har imidlertid som betingelse for at vælge alternativ 2 sat, at produktionen i Norge skal være rentabel. I henhold til de norske myndigheder fordrer alternativ 2 en tilfredsstillende efterspørgsel på engangsglasemballage i Norge. En sådan kan kun sikres gennem en fritagelse for grundafgiften på engangsemballage eller andre foranstaltninger med tilsvarende virkning (3).

Oprindeligt traf PLM-koncernen den 5. december 1994 afgørelse om en gradvis nedlæggelse af produktionen på PLM Moss Glassverk A/S. Baggrunden herfor var omkostningsulemperne ved produktion i Norge på grund af de høje miljø- og energiafgifter. Efter samråd med den norske regering indvilligede PLM-koncernen imidlertid i det andet alternativ som beskrevet ovenfor.

Støtte til Moss Glassverk A/S

De norske myndigheder har anslået den finansielle fordel for PLM Moss Glassverk A/S ved en fritagelse for afgiften på glasemballage til 13 mio. nkr. årligt. Beløbet fremkommer ved at multiplicere antal engangsemballage til drikkevarer fremstillet af glas på Moss Glassverk A/S med stykafgiften, nemlig 0,70 nkr.

Moss Glassverk A/S modtog i 1994 direkte støtte i form af 11 mio. nkr. ydet af det norske parlament (4) i 1993 i henhold til en midlertidig støtteordning for at sikre indsamling og genbrug af glas i Norge. Norsk Glassgjenvinning A/S (5), som er den virksomhed, der har specialiseret sig i indsamling og forarbejdning af glas med henblik på genbrug som råmateriale, blev tildelt 1 mio. nkr. i henhold til samme ordning i 1994. Den midlertidige støtteordning udløb den 31. december 1994.

Produktionstal for PLM Moss Glassverk A/S

Produktionstallene for PLM Moss Glassverk A/S for perioden 1990-1994 viser betydelige udsving i såvel værdi som mængde. Det er dog vigtigt at bemærke, at stykværdien for engangsemballage til læskedrikke, nemlig den af virksomhedens produktkategorier, som forventes mest berørt af afgiftsfritagelsen, i betydelig grad synes at have været for nedadgående gennem hele observationsperioden.

Markedstal for drikkevareemballage i Norge

Markedet for drikkevareemballage kan ikke betragtes uden sammenhæng med markedet for drikkevarer. På efterspørgselssiden træffer forbrugeren sædvanligvis et samtidigt valg mellem forskellige drikkevarer og forskelligt udvalg af emballager. På udbudssiden, afhængigt af emballagematerialet, finder emballageproduktionen ofte sted sideløbende med produktionen og emballeringen af drikkevaren. Glasemballage skal imidlertid fremstilles separat. Det er af denne årsag og andre historiske årsager, at det er lettere at finde kvantitative oplysninger om glasemballage sammenholdt med andre emballagematerialer.

De norske myndigheder har forelagt et bredt baggrundsmateriale for EFTA-Tilsynsmyndigheden om det norske drikkevare- og emballagemarked. Et fuldstændigt billede af markedet for drikkevareemballage ville fordre en model, hvor hver drikkevaretype fordeles på hver emballagekategori. Sådanne oplysninger er ikke tilgængelige. Tabel 1 og 2 samt produktionstallene for PLM Moss Glassverk A/S, der består i uddrag fra et bredere materiale, viser nogle centrale områder, der kendetegner det norske marked, især når de analyseres i sammenhæng.

Tabel 1 nedenfor viser den grundlæggende struktur og tendens for markedet for drikkevareemballage i Norge. Øl sælges sædvanligvis enten i genbrugsglasflasker eller som fadøl. Med hensyn til engangsemballage viser tabel 1 kun en emballagetype, nemlig metaldåser med en markedsandel på kun 1 % af ølmarkedet. Plastbeholdere synes ikke at være relevant for ølmarkedet.

Med hensyn til læskedrikke tilsat kulsyre fremgår det tydeligt af tabel 1, at genbrugsplastemballage har overhalet glasflaskerne på markedet. Markedsandelen for genbrugsglasflasker er faldet fra 88 % i 1990 til 26 % i 1993, hvorimod markedsandelen for plastbeholdere er steget fra 1 % til 73 % i løbet af samme periode. Metaldåser tegner sig, som på ølmarkedet, for en markedsandel på 1 %. Markedsandelene for glasemballage til saft og andre læskedrikke ikke tilsat kulsyre synes forholdsvis stabile, på trods af at tabel 1 viser et let fald for glasbeholdere også på dette markedssegment.

Det samlede forbrug i Norge var i 1990 222 mio. liter øl, 370 mio. liter læskedrikke tilsat kulsyre og 200 mio. liter læskedrikke ikke tilsat kulsyre (6).

>TABELPOSITION>

Salgstal - Glasemballage til drikkevarer

Tabel 2 nedenfor er uddrag fra statistikker (7), der offentliggøres af den norske sammenslutning af emballageproducenter (8). HS-klassificeringssystemet gør det ikke muligt ensidigt at identificere eksport og import afindre emballage til drikkevarer fremstillet af metal eller plast. Denne type beholdere er derfor ikke omfattet af tabel 2. Tabellen viser en generel fremgang for eksporten af glasflasker til alkoholholdige og alkoholfrie produkter, og sådanne kan kun være fremstillet på PLM Moss Glassverk A/S. Dette stemmer tilsyneladende overens med PLM-koncernens beslutning om at lukke et af sine produktionsanlæg i Sverige (Hammar) og overføre en del af produktionen til Norge efter erhvervelsen af Moss Glassverk A/S. Den norske import af glasflasker er også steget gennem den samme periode, om end i mindre omfang.

>TABELPOSITION>

4. Afgifter på drikkevareemballage

Den 1. januar 1994 indførtes ved en stortingsbeslutning (9) en grundafgift (`grunnavgift`) på al engangsemballage til drikkevarer. Afgiften består i en indirekte afgift på 0,70 nkr. pr. stk. Afgiften indgår ikke i beregningsgrundlaget for hverken moms eller punktafgifter for drikkevarer. Afgiften pålægges al engangsemballage uanset indsamlings-eller genbrugsniveau. Engangsemballage defineres (10) som al emballage, der ikke genbruges til samme formål. Grundafgiften pålægges engangsemballage (11) til alle drikkevarer, bortset fra a) mælk og mælkeprodukter, b) drikkevarer fremstillet af kaffe, te, kakao, chokolade og koncentrater af sådanne produkter og c) produkter i pulverform.

Grundafgiften opkræves (12) så vidt muligt i produktions- eller engrosleddet sammen med punktafgifterne på drikkevarer. Med hensyn til norsk produceret glasemballage betyder dette, at grundafgiften indbetales direkte af PLM Moss Glassverk A/S, medens det for andre norsk producerede emballagematerialers vedkommende sædvanligvis betyder, at den pågældende drikkevareproducent eller grossist erlægger afgiften, når dette lettest kan lade sig gøre. Ifølge de norske myndigheder medfører dette opkrævningssystem en begrænsning af antallet af opkrævningssteder.

For så vidt angår importerede varer erlægges grundafgiften enten af importøren, når varerne fortoldes af toldmyndighederne eller overgår til fri omsætning efter henlægning under toldkontrol. De regionale toldmyndigheder kan autorisere en importør til under særlige betingelser, der fastsættes af det norske tolddirektorat, at opbevare de pågældende varer på et lager under toldkontrol eller lade varerne overgå til en producent forud for den toldmæssige kontrol. Afgiften pålægges ikke emballage, der eksporteres fra Norge.

Den norske regering har fastlagt bestemmelser (13) for retursystemer for drikkevareemballage (14). Bestemmelserne finder anvendelse på retursystemer for emballage, der anvendes til salg af drikkevarer til forbrugerne.

I henhold til § 4 i de pågældende forskrifter kan individuelle producenter eller importører af drikkevarer oprette og forvalte eller tilslutte sig et retursystem for den indre emballage. De statslige instanser for forureningskontrol skal godkende retursystemet. En forudsætning for godkendelse er, at retursystemet kan forventes mindst at nå en returprocent på 25, og at emballagen genbruges hensigtsmæssigt ud fra miljømæssige hensyn. Retursystemer, der tager udgangspunkt i energiudvinding af emballageaffald, godkendes kun i tilfælde, hvor fornyet anvendelse eller genbrug af materialet ikke er teknisk, miljømæssigt eller økonomisk rentabel. Der kan knyttes betingelser til en godkendelse. Fastsættelsen af den forventede returprocent tjener som udgangspunkt for fastsættelsen af den miljøafgift, der skal finde anvendelse på genbrugsemballage til drikkevarer.

Den 1. juli 1993 indførtes en differentieret miljøafgift, som principielt pålægges alle drikkevarebeholdere (15). Herudover pålægges den omtalte grundafgift på engangsbeholdere. Systemet med differentierede afgifter på drikkevareemballager blev indført i stedet for den tidligere `antiaffaldsafgift`, hvorved alle drikkevarebeholdere, som ikke var omfattet af en genbrugsordning, pålagdes en fuld afgift på 3,50 nkr. (16) pr. enhed. Genpåfyldningsemballage var fritaget for afgiften. Den differentierede miljøafgift opkræves efter samme principper som grundafgiften på engangsemballage til drikkevarer.

Miljøafgiften differentieres i forhold til genbrugsgraden for hver enkelt emballagetype. Beholdere, der ikke er omfattet af noget genbrugs- eller retursystem eller med en meget lav genbrugsgrad eller returprocent (mindre end 25 %) pålægges den fulde afgift, medens beholdere med en meget høj genbrugsgrad eller returprocent (mere end 95 %) ikke pålægges afgift overhovedet. Genbrugsgrader, som ligger mellem 25 % og 95 %, differentieres lineært, dvs. ved en forventet genbrugsgrad eller returprocent på 50 % betales 50 % af den fulde afgiftssats. Den fulde afgiftssats er for øjeblikket 3,00 nkr. pr. enhed for beholdere til øl, alkohol (vin og spiritus) og læskedrikke tilsat kulsyre og 0,30 nkr. pr. enhed for beholdere til læskedrikke ikke tilsat kulsyre (17).

5. Det norske system for indsamling og genbrug af glasaffald

Indsamling og genbrug af glasemballage er ligeledes omfattet af regler, nemlig de norske forskrifter om retursystemer for drikkevareemballage af 10. december 1993.

Norsk Glassgjenvinning A/S (NGG) er det selskab, der har specialiseret sig i indsamling og forarbejdning af glas til genbrug som råmateriale. NGG's retursystem er godkendt af de statslige instanser for forureningskontrol i henhold til de ovennævnte forskrifter. NGG's retursystem forventes i 1995 at få en returprocent på 65 %. Hertil kommer, at NGG-medlemmerne betaler NGG et genbrugsgebyr pr. enhed glasemballage til dækning af omkostningerne ved retursystemet. NGG-medlemmerne betaler derfor for øjeblikket grundafgiften på engangsemballage til drikkevarer (= 0,70 nkr. pr. enhed), 35 % af den fulde miljøafgiftssats (= 1,05 nkr. pr. enhed) og genbrugsgebyret til NGG.

NGG er ikke udelukkende et retursystem, men også en virksomhed, der forarbejder glasaffald. NGG opkøber glasaffald fra kommunerne, som selv forestår indsamlingen. NGG forarbejder dernæst glasaffaldet og sælger råmaterialet til PLM Moss Glassverk A/S eller andre virksomheder, der anvender glas som råmateriale i deres produktion. PLM Moss Glassverk A/S var indtil udgangen af 1994 den eneste opkøber af NGG's forarbejdede glasaffald. NGG har nu fundet nye aftagere af det forarbejdede glasaffald. NGG har netop igangsat et projekt om mulig anvendelse af glasaffald som råmateriale til fremstilling af en særlig form for beton (`glasbeton`). Projektet befinder sig i den indledende fase, og produktionen er ikke påbegyndt.

II. RETLIG VURDERING

Den norske regering har ved anmeldelse af 20. januar 1995 efterlevet deres forpligtelse til i medfør af artikel 1, stk. 3, i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen at anmelde påtænkte nye eller ændrede støtteforanstaltninger.

Eftersom støtten tænkes tildelt i form af en fritagelse for en afgift, der pålægges af de norske myndigheder, skal den ydes af staten med statens midler. Selv om fritagelsen for grundafgiften på engangsemballage til drikkevarer skal finde anvendelse på såvel norsk producerede som importerede produkter og ikke begunstige den eneste norske producent af glasemballage, nemlig PLM Moss Glassverk A/S, i forhold til andre EØS-producenter af glasemballage, kan det imidlertid konkluderes, at foranstaltningen udgør statsstøtte. Fritages glasbeholdere for grundafgiften for engangsemballage til drikkevarer, vil dette først og fremmest være til fordel for PLM Moss Glassverk A/S som den dominerende producent af glasemballage til det norske marked. Selskabet fritages for den nuværende forpligtelse til at betale grundafgift for sin produktion af engangsglasemballage til drikkevarer. Den resterende økonomiske fordel ved afgiftsfritagelsen for glasemballage vil sandsynligvis blive fordelt på et stort antal glasemballageproducenter og andre agenter på markedet for drikkevarer. Da PLM Moss Glassverk A/S imidlertid møder og fortsat vil møde konkurrence inden for EØS fra meget lignende erstatningsprodukter fremstillet af et andet materiale end glas, truer støtten med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen inden for det område, der er omfattet af EØS-aftalen. Det konkluderes derfor, at den påtænkte støtteforanstaltning udgør støtte i henhold til artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen.

Det bør derfor vurderes, hvorvidt en eller flere af undtagelserne i artikel 61, stk. 2 og 3, i EØS-aftalen kan finde anvendelse, således at støtten fritages for det generelle forbud i artikel 61, stk. 1.

For at være omfattet af en undtagelse må foranstaltningen ikke være i strid med andre af EØS-aftalens bestemmelser, som f.eks. bestemmelserne om frie varebevægelser.

Den norske differentierede miljøafgift for genbrugsbeholdere skelner mellem beholdere på grundlag af deres genbrugsgrad. Grundafgiften straffer afsætningen af drikkevarer, der er indeholdt i engangsbeholdere uanset om beholderen er genbrugt. De statistikker, som EFTA-Tilsynsmyndigheden har til sin rådighed, gør det ikke muligt at afgøre, hvorvidt det højere afgiftstryk på engangsbeholdere, som f.eks. engangsglas og polyethylenterephtalat-flasker (de såkaldte PET-flasker) samt aluminiumsdåser, først og fremmest påvirker importerede produkter, og hvorvidt beholdere, der ikke er pålagt afgift, dvs. genbrugsbeholdere som f.eks. genbrugsglas eller genbrugs-PET-flasker, hovedsageligt anvendes til norske produkter. Det er heller ikke ud fra de tilgængelige oplysninger muligt at identificere begrundelsen for at pålægge genbrugsprodukter en grundafgift, der ikke pålægges genanvendelige produkter, idet grundafgiften selv pålægges ved en maksimal genbrugsgrad og derfor på vilkår, der synes af have samme miljøbeskyttende virkning som brug af genanvendelig emballage. EFTA-Tilsynsmyndigheden foretager i øjeblikket en nærmere undersøgelse af afgiftssystemet med henblik på at tage stilling til systemets forenelighed med EØS-bestemmelserne, især artikel 14.

Forslaget om at fritage glas for grundafgiften vil desuden føre til forskellige grundafgiftsbyrder for genbrugsglasemballage i forhold til andre genbrugsemballager, såsom emballager af PET eller aluminium. Det ser ud til, at begrundelsen for differentieringen er at gøre genbrugssystemet for glas levedygtigt, hvorimod andre former for genbrug af andet emballagemateriale ikke begunstiges med en tilsvarende fritagelse fra grundafgiften. Det må derfor antages, at genbrugsglasemballages fritagelse for grundafgiften er ensbetydende med forskellig beskatning af indbyrdes lignende varer. Af de oplysninger, som EFTA-Tilsynsmyndigheden har adgang til, lader det endvidere til, at nogle af de produkter, som fortsat vil være pålagt grundafgiften, som f.eks. aluminiumsdåser, i vidt omfang anvendes til produkter, der ikke fremstilles i Norge. Derimod vil en del af de produkter, der fritages for afgiften, hvad enten det er på grundlag af deres genanvendelighed eller genbrugsglasflaskernes fritagelse for grundafgiften, typisk blive anvendt til norsk producerede varer. Da den foreslåede afgiftsfritagelse ikke fjerner muligheden for afgiftsmæssig forskelsbehandling, men derimod kan føre til yderligere forskelsbehandling på grund af den forskellige beskatning af lignende produkter og ved at begunstige norsk producerede varer, kan EFTA-Tilsynsmyndigheden derfor ikke, som sagen fremstilles på nuværende tidspunkt, godkende ordningen.

Med hensyn til hvorvidt enkeltfritagelsen kan finde anvendelse på et andet grundlag, skal EFTA-Tilsynsmyndigheden understrege følgende:

Det er i artikel 61, stk. 2, litra a), fastlagt, at støtte af social karakter til enkelte forbrugere er forenelig med EØS-aftalens funktion, forudsat at den ydes uden forskelsbehandling med hensyn til varernes oprindelse. Da afgiftsfritagelsen ikke er af social karakter og i princippet ikke begunstiger enkelte forbrugere, men snarere en bestemt virksomhed, kan denne bestemmelse ikke finde anvendelse. I artikel 61, stk. 2, litra b), er der fastlagt støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder. Det er tydeligt, at denne bestemmelse ikke har relevans for sagen, hvilket også gælder artikel 61, stk. 2, litra c), som omhandler støtte til visse områder i Forbundsrepublikken Tyskland.

Artikel 61, stk. 3, omfatter fire særskilte undtagelsesbestemmelser (a til d), hvorefter støtte kan anses for forenelig med EØS-aftalens funktion. Af disse fire undtagelser vedrører artikel 61, stk. 3, litra b), `støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en EF-medlemsstats eller en EFTA-stats økonomi`, og artikel 61, stk. 3, litra d), vedrører `sådanne andre former for støtte, som Det Blandede EØS-Udvalg måtte fastsætte i overensstemmelse med del VII` i EØS-aftalen. Ingen af disse to bestemmelser er relevante i den omhandlede sag. Eneste mulighed for fritagelse må derfor være artikel 61, stk 3, litra a) og c).

Det fremgår tydeligt af EFTA-Tilsynsmyndighedens undersøgelse i forbindelse med dens beslutning af 16. november 1994 (18) vedrørende kortet over norske områder, der får støtte, at regionen Østfold, hvor PLM Moss Glassverk A/S er beliggende, ikke er berettiget til regionalstøtte i henhold til artikel 61, stk. 3, litra a), om støtte til `områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse`, ligesom regionen Østfold heller ikke figurerer på kortet over områder, der kan få regionalstøtte i henhold til artikel 61, stk. 3, litra c). De norske myndigheder har med hensyn til støttens regionale dimension henvist til de særlige vanskeligheder, der kendetegner regionen Østfold som et område i industriel tilbagegang. De norske myndigheder har dog ikke foreslået en ændring af det norske kort over områder, der er berettigede til regionalstøtte i henhold til artikel 61, stk. 3, litra c), eksempelvis ved at indplacere regionen Østfold på kortet, og endvidere tænkes støtten ikke ydet som led i en generel ordning for regionalstøtte. Det er derfor ikke relevant at anvende undtagelsesbestemmelsen i artikel 61, stk. 3, litra c), om `støtte til fremme af udviklingen af visse . . . økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider imod den fælles interesse`.

I betragtning af de økonomiske vanskeligheder, der præger PLM Moss Glassverk A/S, kunne det have været relevant at undersøge støtten i henhold til artikel 61, stk. 3, litra c), nemlig `støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene . . ., når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider imod den fælles interesse`, med henvisning til de regler for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der er fastlagt i kapitel 16 (19) i de processuelle og materielle regler for statsstøtte (20), som EFTA-Tilsynsmyndigheden vedtog den 19. januar 1994. Selv om der i anmeldelsen henvises til visse omstændigheder, som ville kunne tages i betragtning i forbindelse med statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, henvises der ikke i anmeldelsen til et behov for statsstøtte for midlertidigt at opretholde virksomhedens økonomiske stilling, ligesom der i anmeldelsen heller ikke henvises til nogen omstruktureringsplan for at genoprette virksomhedens levedygtighed på lang sigt eller andre af de generelle betingelser for en godkendelse i henhold til reglerne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder som fastlagt i kapitel 16 i retningslinjerne for statsstøtte.

I anmeldelsen henvises der først og fremmest til virksomhedens finansielle byrder som følge af de to afgifter for drikkevareemballage og anden miljømæssig beskatning. Endvidere lægges der i anmeldelsen vægt på virksomhedens rolle i det norske system for genbrug af glasaffald. Det synes derfor relevant at undersøge den påtænkte støtte i henhold til undtagelsen i artikel 61, stk. 3, litra c), i særdeleshed med henvisning til reglerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse som fastlagt i kapitel 15 i retningslinjerne for statsstøtte.

Støtten vil først og fremmest føre til en bedring af de økonomiske resultater for PLM Moss Glassverk A/S og/eller gøre det muligt for virksomheden at tilegne sig en større markedsandel af emballagemarkedet. Støtten knyttes ikke til den oprindelige investering, til oprettelse af arbejdspladser eller andre tidsbegrænsede projekter, hvorfor støtten udgør driftsstøtte.

I henhold til punkt 15.4.3 (første afsnit) i retningslinjerne for statsstøtte godkender EFTA-Tilsynsmyndigheden normalt ikke driftsstøtte, der frigør virksomhederne for omkostninger ved forurening eller gener forårsaget af dem selv. EFTA-Tilsynsmyndigheden kan dog under visse velafgrænsede omstændigheder gøre en undtagelse fra dette princip. Europa-Kommissionen har hidtil gjort

det inden for affaldsforvaltning og miljøskattelempelser (21). Sådanne sager behandles på grundlag af sagens beskaffenhed samt af de særlige kriterier, der er udviklet inden for ovennævnte to områder. Disse kriterier bestemmer, at støtten kun må være en kompensation for de produktionsomkostninger, der ligger ud over de traditionelle omkostninger, at de bør være midlertidige og principielt degressive, så der skabes et incitament til at mindske forureningen eller at fremme en mere effektiv ressourceudnyttelse. Endvidere må støtten ikke stride mod andre bestemmelser i EØS-aftalen, navnlig vedrørende fri udveksling af varer og tjenesteydelser.

Det er af ovenfor anførte grunde imidlertid ikke på nuværende tidspunkt muligt at tage stilling til den af de norske myndigheder påtænkte støttes forenelighed med reglerne om frie varebevægelser.

I henhold til punkt 15.4.3 (tredje afsnit) kan midlertidig fritagelse for nye miljøskatter endvidere kun tillades, hvor det er nødvendigt for at opveje nedsat, navnlig international, konkurrence.

Den afgift, over for hvilken der tænkes indført en fritagelse, synes at have til formål ud fra et miljømæssigt hensyn at nedbringe anvendelsen af drikkevareemballage, der ikke kan genanvendes. Det følger uundgåeligt heraf, at afgiften vil være til skade for producenter og importører af sådan emballage. Det synes også, at PLM Moss Glassverk A/S skulle være i stand til i det mindste delvis at kompensere for tabet af markedsandele på markedet for engangsemballage med en øget efterspørgsel på markedet for genanvendelig emballage. Endvidere finder afgiften for engangsglasemballage anvendelse på alle sådanne emballagetyper, uanset om sådanne er fremstillet af PLM Moss Glassverk A/S eller importeret til Norge. Afgiften pålægges derimod ikke glasemballage, der eksporteres fra Norge. Den internationale konkurrenceevne for produktionen fra PLM Moss Glassverk A/S berøres derfor ikke af afgiften på engangsglasemballage. Hertil kommer, at støtten ikke vil være midlertidig, da den tænkes ydet gennem et ubestemt tidsrum.

Kravene for fritagelse for miljøskatter i henhold til punkt 15.4.3 (tredje afsnit) i retningslinjerne for statsstøtte synes derfor ikke at være opfyldt.

På baggrund af det ovenstående rejser den påtænkte støtte tvivl om dens forenelighed med EØS-aftalens funktion under hensyn til artikel 61 i EØS-aftalen. EFTA-Tilsynsmyndigheden bør derfor over for den påtænkte støtteordning iværksætte den procedure, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen. Norge må derfor ikke lade de påtænkte foranstaltninger træde i kraft, før proceduren har ført til en endelig stillingtagen.«

Andre EFTA-stater, der er part i EØS-aftalen, EF-medlemsstater, Europa-Kommissionen og øvrige interesserede parter underrettes ved offentliggørelsen af denne meddelelse i EØS-afsnittet i og EØS-tillægget til De Europæiske Fællesskabers Tidende med opfordring til inden for en frist på en måned regnet fra datoen for offentliggørelsen at fremsende deres bemærkninger til:

EFTA-Tilsynsmyndigheden

Rue Marie-Thérèse 1-3

B-1040 Bruxelles.

Disse bemærkninger vil blive videresendt til den norske regering.

(1) Begrebet grundafgift anvendes bl.a. for at sondre mellem denne afgift og den differentierede miljøafgift på genbrugsbeholdere.

(2) Oprettet i 1898.

(3) I henhold til punkt 3 i de yderligere oplysninger fra de norske myndigheder.

(4) Budsjettinnstilling S 11 (1993-1994), kapitel 1442, post 70.

(5) I det følgende benævnt NGG.

(6) Kilde: PLM Moss Glassverk A/S.

(7) Kilde: NOS Utenrikshandel.

(8) Den Norske Emballasjeforening - Emballasjeindustriens Landsforening (EIL).

(9) St.prp.nr. 1 (1994-1995) skatter og avgifter til statskassen, grunnavgift på engangsemballasje for drikkevarer.

(10) Jf. artikel 2, litra b), i `Forskrifter om grunnavgift på engangsemballasje for drikkevarer fastsatt av Finansdepartementet 30. desember 1993`.

(11) Med et rumindhold på ikke over 4 liter.

(12) Jf. artikel 1 i de norske `Forskrifter om grunnavgift på engangsemballasje for drikkevarer` af 30. december 1993, hvori der henvises til de norske forskrifter om afgift på læskedrikke tilsat kulsyre fastsat af det norske finansministerium 9. juli 1987, senest ændret den 19. december 1989, og de norske forskrifter om fremstilling, import og beskatning af øl af 30. december 1993, senest ændret den 22. december 1994.

(13) Jf. de norske forskrifter fastsat af det norske miljøministerium den 10. december 1993 i henhold til § 4 i lov nr. 79 af 11. juni 1976 om produktkontrol, jf. kongelig anordning af 5. august 1977.

(14) Ved drikkevarer forstås alle flydende drikkevarer, også sådanne som er bestemt til at skulle fortyndes, dog bortset fra koncentrater i pulverform.

(15) I henhold til § 3 i forskrifterne omfatter genbrug fornyet anvendelse, genbrug af materialer og energiudvinding.

(16) Kilde: Det norske finansministerium.

(17) Sædvanligvis til saft.

(18) EFT nr. C 14 af 19. 1. 1995, s. 4. Sag 94-045: Kort over norske områder, der får støtte.

(19) Svarer til Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, vedtaget den 27. juli 1994 (EFT nr. C 368 af 23. 12. 1994). Kapitel 16 i retningslinjerne for statsstøtte ændredes ved EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning af 19. oktober1994.

(20) I det følgende benævnt retningslinjer for statsstøtte.

(21) Kommissionen har godkendt driftsstøtte i form af miljøskattelempelser eller direkte støtte til produktion på grundlag af genbrugsstoffer. Der kan henvises til sag N 684: Danmark - System for indsamling og bortskaffelse af brugte dæk, og sag N 509/92: Nederlandene - Miljømæssige afgiftsforanstaltninger (fritagelse for afgifter for udvinding af grundvand). Kommissionen har også godkendt fritagelser for CO2-afgifter i Danmark (Sag 4/92: CO2-afgift og miljøbeskyttelsesforanstaltninger) og i Nederlandene.