Resolution om de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker (vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse) (94/C 271/10)

Indledning

For et år siden vedtog Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Det Rådgivende EFTA-Udvalg, der repræsenterer arbejdsgivere, arbejdstagere og andre socio-økonomiske grupper i de 19 EU- og EFTA-medlemsstater en fælleserklæring om vækst og beskæftigelse.

Denne erklæring blev fremsendt til økonomi- og finansministrene i forbindelse med det fælles EU/EFTA-ministermøde i Luxembourg den 19. april 1993.

I erklæringen gav de to udvalg udtryk for, at de økonomiske og sociale omkostninger i forbindelse med den høje arbejdsløshed var uacceptable. De nævnte, at de hidtil trufne foranstaltninger var utilstrækkelige og opfordrede til øjeblikkelig handling på områderne økonomisk vækst, budgetpolitik og monetær politik, investeringsfremme og det sociale Europa.

De to udvalg fastholdt, at en større og varig vækst var en af de afgørende forudsætninger for at øge beskæftigelsen og således nedbringe arbejdsløsheden, og de opfordrede arbejdsmarkedets parter, der er parate til at bære deres del af ansvaret, til at spille en større rolle.

GENERELLE RETNINGSLINJER FOR DEN ØKONOMISKE POLITIK

1. Indledning

1.1. Oporto-aftalen om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) trådte i kraft den 1. januar 1994. I henhold til aftalen skal arbejdsmarkedets parter arbejde tæt sammen, og der er oprettet et nyt rådgivende udvalg.

1.2. Arbejdsløsheden i Europa har nået nye højder. Den berører alle de europæiske lande. Løsningen af dette problem bør have højeste prioritet, og dette bør afspejles i de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker, således som nævnt i EF-traktatens artikel 103. Der bør i videst muligt omfang samarbejdes mellem EØS-landene både på nationalt regeringsniveau og i EØS-institutionerne.

1.3. Alle økonomiske beslutningstagere og arbejdsmarkedets parter er parate til inden for deres ansvarsområde at bidrage til opnåelse af økonomisk vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse i Europa.

2. Den nuværende situation

2.1. En række faktorer bekræfter desværre den bekymring, der sidste år blev givet udtryk for. Det anslås, at BNP i 1993 faldt med 0,5 % i Den Europæiske Union og med 1,1 % i EFTA-landene. Der er forsvundet et rekordstort antal jobs, nemlig 2,4 mio., og den officielt registrerede arbejdsløshed i Fællesskabet er oppe på næsten 20 mio. personer, eller ca. 11 % af arbejdsstyrken; i EFTA-landene er arbejdsløshedsprocenten 7,7. Den egentlige konvergens af landenes levestandard er ligeledes gået i stå. Den øgede arbejdsløshed er tæt forbundet med fænomener som social udelukkelse og fattigdom.

2.2. Der er ligeledes andre aspekter: lav inflation (3,8 % - et niveau, der ikke er set siden 1960'erne); løntilbageholdenhed, som i nogle tilfælde endda har ført til et fald i reallønningerne; større afkast af investeringer i EU, der nu er på et niveau; der ikke er set siden 1970-1973, dvs. før den første oliekrise (ca. 90 % af 1961-1973 gennemsnittet) og den stadigt faldende rente.

2.3. På trods af disse faktorer er der kun svage tegn på økonomisk bedring. Prognoserne for den samlede vækst i BNP i EU-landene for 1994 og 1995 er på henholdsvis 1,6 % og 2,5 % udtrykt i mængder. Sådanne vækstrater kan ikke forhindre, at arbejdsløsheden i EU stiger yderligere i 1994 og 1995, således at man må forvente, at den bliver den hidtil højeste.

2.4. Det Rådgivende EØS-Udvalg bemærker, at beskæftigelse og økonomisk vækst har været på dagsordenen i Det Europæiske Råd hele det foregående år. Blandt de positive resultater kan nævnes forskellige programmer og foranstaltninger, der bl.a. blev vedtaget på EU-topmødet i december 1993 og på andre rådsmøder, og der er i forskellige fora påbegyndt et arbejde, der har til formål at øge væksten og jobskabelsen.

2.5. EFTA-landene har bidraget til udarbejdelsen af hvidbogen og forpligtet sig til aktivt at arbejde for at tilvejebringe betingelser for en varig, større og mere jobskabende vækst.

Et økonomisk opsving og jobskabelse påvirker alle lande i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS). På det fælles EFTA/EU-finansministermøde i december 1993 blev det besluttet at styrke kontakten mellem EU-og EFTA-landene, og det blev endvidere besluttet, at det i videst muligt omfang er nødvendigt at samarbejde for at bringe den europæiske økonomi på rette køl, således at der igen bliver jobskabelse. Det rådgivende udvalg opfordrer alle berørte parter til at iværksætte foranstaltninger med udgangspunkt i ovennævnte aftale.

3. Forslag til økonomiske politikker

3.1. Det Rådgivende EØF-Udvalg støtter formålet i hvidbogen, hvorefter der inden år 2000 skal skabes mindst 15 mio. nye jobs. Der skal tages højde for dette ambitiøse mål i den økonomiske, budgetmæssige, monetære og strukturelle politik, og det bureaukrati, der er forbundet med oprettelse og drift af små og mellemstore virksomheder, skal nedbringes.

3.2. På topmødet i Bruxelles viste diskussionen af hvidbogen, at de krævede politikker omfatter mere end budgetpolitik og monetær politik. De omfatter både konjunkturbestemte foranstaltninger (indkomst- og prispolitik, finanspolitik) og strukturelle foranstaltninger (markedets funktion, evne til fornyelse og aftalepolitik mellem stat, arbejdsgivere og fagforeninger). I den forbindelse bør der tages hul på problemerne vedrørende en ændret finansiering af den sociale sikring, arbejdsorganisation og arbejdsbetingelser samt gennemførelsen af effektive jobskabelsespolitikker. For at sikre vækst, konkurrenceevne og jobskabelse er det netop nødvendigt med en sådan bred tilgang.

3.3. Når man tager højde for de budgetmæssige vanskeligheder og inflationen, der er tungtvejende faktorer i beslutningstagningen, vil det rådgivende udvalg meget kraftigt understrege, at EU-myndighederne og regeringerne i EØS-medlemsstaterne bør føre økonomiske politikker, der kan skabe tillid i erhvervslivet og hos forbrugerne, og som er i overensstemmelse med de vækst- og jobskabelsesinitiativer, der blev vedtaget på topmøderne i Edinburgh og København.

En tilbagevenden til varig vækst, styrkelse af økonomiens produktive grundlag og øget konkurrenceevne er nødvendige faktorer for at bringe Europa ud af den strukturelle og konjunkturmæssige krise, der truer den økonomiske og sociale ligevægt.

Tillid hos forbrugerne og i erhvervslivet, der er altafgørende for at få bugt med recessionen, afhænger bl.a. i høj grad af udsigterne for beskæftigelsen. På nuværende tidspunkt har prognoserne herfor en kraftig virkning på forbrugernes forventninger og den indenlandske efterspørgsel generelt.

3.4. Øgede private investeringer er en forudsætning for en bæredygtig økonomisk vækst, beskæftigelse og højere reallønninger. Dette kræver rigelig kapital til en realrente, der giver mulighed for rentable investeringer. Lønudviklingen, inflationen og den forventede budgetmæssige situation for indeværende år har tilvejebragt de rette betingelser for, at renten kan fortsætte sin nedadgående tendens.

3.5. For at opnå en ikke-inflationsskabende udvidelse af den samlede efterspørgsel i den europæiske økonomi bør man drage fordel af det eksisterende spillerum og vedtage passende makroøkonomiske og monetære foranstaltninger, især foranstaltninger til at fremskynde faldet i realrenten.

3.6. Da der er grænse for de offentlige udgifter, bør man koncentrere sig om at prioritere det offentlige forbrug. Det bør kanaliseres ud i mere produktive investeringer, hvorved den økonomiske udvikling og jobskabelsen styrkes. Med hensyn til foranstaltninger der kan konsolidere de offentlige budgetter, bør nævnes øgede udgifter til investeringer, især udgifter til infrastruktur og uddannelse. Der er mulighed for samarbejde mellem de europæiske lande, især på området transeuropæiske net.

3.7. Det rådgivende udvalg opfordrer Det Europæiske Råd til fra politisk side at bringe nyt liv i arbejdet med de transeuropæiske net og styrke de offentlige og private investeringer, således at de gennemsnitlige investeringer kan stige fra de nuværende 19 % af BNP til 23 %, således som angivet i hvidbogen. Udvalget opfordrer de relevante fora i EØS og EU- og EFTA-medlemsstaternes regeringer til at samarbejde om at finde nye løsninger i den henseende.

3.8. Et af målene i budgetpolitikken bør være en gradvis nedbringelse af underskuddet i den offentlige sektor. Dette vil lette presset på renten og skabe gunstige betingelser for et yderligere fald, og derved bidrage til at skabe tillid i erhvervslivet.

Øget vækst indebærer ligeledes en større realøkonomisk konvergens mellem medlemsstaterne, hvorved der skabes bedre betingelser for på mellemlang sigt at nå de mål, der er afstukket for Den Økonomiske og Monetære Union.

En koordinering af de økonomiske politikker i EU skal bidrage til at skabe et stabilt investeringsklima, således at der ikke opstår uoverensstemmelser, der kan skabe uro på de finansielle markeder.

3.9. Det er ligeledes afgørende, at der sker en international koordinering med de øvrige OECD-lande, herunder G7-landene. EU bør tale med én røst. Et opsving i EU vil blive meget vanskeligere og langsommere, hvis der ikke er et gunstigt internationalt klima.

4. Arbejdsmarkedets parter og de økonomiske beslutningstagere

4.1. Et mere gunstigt og sundt makroøkonomisk klima vil gøre det muligt for arbejdsmarkedets parter at spille en mere afgørende rolle i de justeringer, der skal foretages på arbejdsmarkedet for at øge beskæftigelseskomponenten i den økonomiske vækst.

Arbejdsmarkedets parter har flere gange vist, at de er parate til at bidrage til en styrkelse af de faktorer, der kan skabe større og sundere økonomisk vækst.

4.2. Alle økonomiske beslutningstagere og arbejdsmarkedsparter i EU og EFTA er parate til at påtage sig nye opgaver ud over de traditionelle for at rådgive regeringerne og de europæiske institutioner med hensyn til vækst- og beskæftigelsesfremmende politikker og sammen med dem at påtage sig et ansvar på en række økonomiske og sociale områder.

4.3. Det rådgivende udvalg støtter kraftigt den europæiske økonomiske og sociale model, der er beskrevet i hvidbogen. Denne model er en del af den europæiske identitet, og bør fastholdes og styrkes. Den kan kun fastholdes i stadigt mere indbyrdes afhængige lande, hvis der er et samspil mellem høj produktivitet, et højt socialt sikringsniveau, bæredygtig udvikling og engagement hos de socio-økonomiske interessegrupper, der accepterer ændringer for at forbedre effektiviteten og skabe retfærdighed.

5. Konklusion

Strukturel arbejdsløshed er et meget stort problem for et samfund. Ingen kan være upåvirket af de menneskelige, sociale, økonomiske og kulturelle følger. De europæiske institutioner, de nationale regeringer og arbejdsmarkedets parter, de økonomiske beslutningstagere og borgerne må bidrage til løsningen heraf.

Det er vores samfunds og kulturers fremtid, der står på spil. Det er hovedbudskabet i denne resolution, der er rettet til Det Europæiske Råd og EFTA-Ministerrådet.