Sag rejst mod Republikken Island den 20. januar 2003 af EFTA-Tilsynsmyndigheden

(Sag E-1/03)

(2003/C 75/13)

Den 20. januar 2003 anlagde EFTA-Tilsynsmyndigheden, repræsenteret af Niels Fenger og Elisabethann Wright, som partsrepræsentanter for EFTA-Tilsynsmyndigheden, 74, Rue de Trèves, B-1040 Bruxelles, sag ved EFTA-Domstolen mod Republikken Island.

Sagsøgeren nedlægger påstand om, at EFTA-Domstolen bør:

1. fastslå, at Republikken Island ved at opretholde den islandske lov nr. 31/1987 om budgettet for luftfartsinfrastruktur og indtægter fra luftfart (Lög nr. 31 frá 27. mars 1987 um flugmálaáætlun og fjáröflun til framkvæmda í flugmálum), der pålægger flyvninger fra Island til andre EØS-lande en højere afgift end indenlandske flyvninger og flyvninger til Grønland og Færøerne, har misligholdt sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 36 og artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fællesskabet, og

2. kræve, at Republikken Island betaler sagens omkostninger.

Juridiske og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde:

- EØS-aftalens artikel 36 kræver afskaffelse af alle restriktioner, der hindrer fri udveksling af tjenesteydelser i EØS, for så vidt angår statsborgere i EU- og EFTA-lande, der er bosat i et andet EU- eller EFTA-land end modtageren af den pågældende ydelse.

- I EØS-aftalens artikel 38 hedder det, at den frie udveksling af tjenesteydelser på transportområdet omfattes af bestemmelserne i kapitel 6 i aftalen om transport. I EØS-aftalens artikel 39 hedder det, at artikel 30 og 32-34 også finder anvendelse på den frie udveksling af tjenesteydelser.

- I EF-traktatens artikel 49, der svarer til EØS-aftalens artikel 36, udelukkes anvendelse af nationale bestemmelser, som uden objektiv begrundelse begrænser en tjenesteudbyders udøvelse af den frihed, artiklen giver. Samtidig udelukker EF-traktatens artikel 49 anvendelse af en national bestemmelse, som gør det vanskeligere at yde tjenesteydelser fra en medlemsstat til en anden end at yde dem internt i en enkelt medlemsstat.

- Ifølge De Europæiske Fællesskabers Domstol kræver EF-traktatens artikel 49 ikke blot ophævelse af enhver forskelsbehandling af en person, som yder tjenesteydelser, under henvisning til hans nationalitet, men også ophævelse af enhver restriktion, herunder en lovfæstet takst for at yde en tjenesteydelse i forbindelse med en transporttjeneste.

- Ifølge De Europæiske Fællesskabers Domstol er formålet med Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fællesskabet blandt andet at fastlægge, under hvilke betingelser princippet om fri adgang til at yde tjenesteydelser skal anvendes i luftfartssektoren, og at fjerne restriktioner inden for lufttrafikken af friheden til at yde tjenesteydelser som led i den fælles transportpolitik.

- I henhold til en oversættelse af den islandske lov nr. 31/1987 om budgettet for luftfartsinfrastruktur og indtægter fra luftfart (Lög nr. 31 frá 27. mars 1987 um flugmálaáætlun og fjáröflun til framkvæmda í flugmálum), hedder det i artikel 5, stk. 1, som ændret, at "der betales en særskilt lufthavnsafgift for hver person, der rejser med fly fra Island til andre lande", mens artikel 6, stk. 1, siger at "lufthavnsafgiften udgør 1250 ISK for hver passager, der rejser fra Island til andre lande". Endelig hedder det i artikel 7, stk. 1, at "luftfartsselskaber, som transporterer passagerer inden for Islands grænser eller til Færøerne eller Grønland, betaler en afgift på 165 ISK for hver passager, der rejser på disse ruter".