EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING Nr. 163/94/KOL af 16. november 1994 i henhold til artikel 10, stk. 2, i den retsakt, der er omhandlet i punkt 1 i bilag VII til EØS-aftalen (Rådets direktiv 89/48/EØF) om et udkast til forskrift, som er fremsendt af den østrigske økonomiminister

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN HAR -

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 30,

under henvisning til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, særlig artikel 5,

under henvisning til den retsakt, der er omhandlet i punkt 1 i bilag VII til EØS-aftalen om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (Rådets direktiv 89/48/EØF), i det følgende kaldet direktiv 89/48/EØF, særlig artikel 4, stk. 1, litra b), og artikel 10 i dette direktiv, og

ud fra følgende betragtninger:

I. BAGGRUND

Tilsynsmyndigheden modtog den 19. august 1994 i henhold til artikel 10, stk. 1, i direktiv 89/48/EØF et udkast til forskrift med tilhørende begrundelse fra de østrigske myndigheder, der ønskede at fratage indvandrere retten til at vælge mellem en prøvetid og en egnethedsprøve og pålægge indvandreren en egnethedsprøve i forbindelse med erhvervet »Ingenieurkonsulent« (rådgivende ingeniør). Både udkastet til forskrift og begrundelsen blev kun fremsendt på tysk.

Den 12. september 1994 blev de øvrige EFTA-stater og Kommissionen underrettet om det østrigske udkast og fik også udleveret en engelsk oversættelse af dokumenterne. Den 14. november 1994 blev fastsat som frist for bemærkninger fra EFTA-staterne til udkastet, således at der kunne tages hensyn til alle bemærkningerne, når der blev taget beslutning om fravigelse.

På et møde i koordinationsgruppen for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser, der er indeholdt i EØS-aftalen, protokol 37, punkt 9, drøftede man udkastet den 11. oktober 1994. De østrigske argumenter kunne ikke overbevise koordinatorerne fra EU og EFTA-staterne om, at det var berettiget at fravige gældende ordning.

Den 28. oktober 1994 fremsendte Kommissionen (GD XV/E/2) en bemærkning om det østrigske udkast, hvor man tilkendegav, at man ikke mente, at fravigelsen var berettiget.

Den 31. oktober 1994 tilkendegav Finland i sine bemærkninger til udkastet, at man ikke mente, fravigelsen var berettiget.

II. LOVBESTEMMELSERNE VEDRØRENDE DETTE ANLIGGENDE

I artikel 3 i direktiv 89/48/EØF om indførelse af en general ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed står anført, at den kompetente myndighed ikke under henvisning til manglende kvalifikationer kan nægte en EF-statsborger adgang til at optage eller udøve et sådant erhverv på samme vilkår som dem, der gælder for landets egne statsborgere, såfremt ansøgeren er i besiddelse af det eksamensbevis, som i en anden medlemsstat er foreskrevet som betingelse for adgang til der at optage eller udøve det samme erhverv, eller såfremt ansøgeren er i besiddelse af kvalifikationsbeviser på et tilsvarende niveau og har udøvet det pågældende erhverv på fuldtidsbasis i mindst to år i løbet af de forudgående ti år i en anden medlemsstat, hvor dette erhverv ikke er lovreguleret.

I artikel 4, stk. 1, litra b), i direktivet står imidlertid anført, at værtslandet har ret til at kræve af ansøgeren, at han gennemgår en prøvetid, der dog ikke må overstige tre år, eller består en egnethedsprøve, når den uddannelse, han har fået, omfatter fag eller discipliner, der er væsentligt forskellige fra dem, der er omfattet af det eksamensbevis, som er foreskrevet i værtslandet. Gør værtslandet brug af denne mulighed, skal det give ansøgeren ret til at vælge mellem prøvetid og egnethedsprøve. For erhverv, for hvis udøvelse det er nødvendigt at have nøje kendskab til national ret, og i forbindelse med hvilke rådgivning og/eller bistand med hensyn til national ret indgår som et væsentligt og fast element, kan værtslandet som en fravigelse af dette princip foreskrive en prøvetid eller en egnethedssprøve. Har værtslandet for andre erhvervs vedkommende til hensigt at indføre fravigelser fra ansøgerens ret til selv at vælge, finder fremgangsmåden i artikel 10 anvendelse.

I artikel 10 i direktiv 89/48/EØF står anført, at hvis en medlemsstat har til hensigt i forbindelse med et erhverv i henhold til dette direktiv at fratage ansøgere retten til at vælge mellem prøvetid og egnethedsprøve, skal den straks fremsende et udkast til den pågældende forskrift til Kommisionen/EFTA-Tilsynsmyndigheden. Samtidig skal den meddele Kommissionen/Tilsynsmyndigheden grundene til, at det er nødvendigt at vedtage en sådan forskrift. Kommissionen/Tilsynsmyndigheden underretter straks de øvrige medlemsstater om udkastet. Den kan desuden høre den i direktivets artikel 9, stk. 2, omhandlede koordinationsgruppe om dette udkast. Med forbehold af Kommissionens/Tilsynsmyndighedens og de øvrige medlemsstaters mulighed for at indgive bemærkninger til udkastet, kan medlemsstaten kun vedtage forskriften, hvis Kommissionen/Tilsynsmyndigheden ikke inden for en frist på tre måneder har rejst indsigelse mod den ved en beslutning.

III. ØSTRIGS ARGUMENTER

Blandt de grunde, der kan retfærdiggøre en udelukkelse af muligheden for at vælge, anførte Østrig, at selv om kendskab til relevant teknisk litteratur er et væsentligt krav til den pågældende for at kunne udøve dette erhverv, indebærer dette arbejde, at et nøje kendskab til relevant østrigsk lovgivning og relevante bekendtgørelser også er en væsentlig forudsætning for at kunne udøve dette erhverv. Rådgivende ingeniører har ret til at optræde som professionelle repræsentanter over for myndigheder og juridiske personer. Endvidere er rådgivende ingeniører »tekniske notarer«, hvilket betyder, at de ifølge loven er offentlige tillidspersoner, og som sådan har de ret til at udfærdige offentligt autoriserede dokumenter. I betragtning af dette og af det forhold, at der i over 50 østrigske forbundslove eller forordninger eksplicit eller mere generelt henvises til rådgivende ingeniører, udgør et nøje kenskab til den nationale lovgivning en uomgængelig forudsætning for at kunne udøve erhvervet. Man mente derfor, at det var nødvendigt med en egnethedstest.

IV. JURIDISK VURDERING

I artikel 4, stk. 1, litra b), og artikel 10 i direktiv 89/48EØF er der fastlagt undtagelsesbestemmelser til den generelle regel, som giver indvandrere ret til at vælge mellem en egnethedstest og en prøvetid. I henhold til de generelle principper for fortolkning af fællesskabslovgivning skal disse punkter fortolkes meget snævert. Af hensyn til homogeniteten bør det samme gælde i forbindelse med aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

Som anført i den niende betragtning i direktivets præambel skal både egnethedstesten og prøvetiden give mulighed for at vurdere indvandrerens evne til at tilpasse sig sit nye erhvervsmiljø. Selv om egnethedsprøven, set fra indvandrerens synspunkt, har den fordel, at den giver mulighed for hurtigere at blive anerkendt, giver prøvetiden indvandreren mulighed for straks at udøve sit erhverv i værtsstaten, omend under opsyn af en kvalificeret fagmand. Indvandrere bør i så høj grad som muligt have ret til at vælge den ordning, som passer bedst ind i deres personlige forhold. Enhver berøvelse af denne ret skal begrundes indgående ved at bevise, at en af de to ordninger er ubrugelig.

Østrigs argument om, at et nøje kendskab til relevant østrigsk lovgivning og til relevante bekendtgørelser er en væsentlig forudsætning for at kunne udøve erhvervet, kan finde anvendelse inden for en lang række erhverv og gælder således ikke specielt for ingeniørerhvervet. Man har i alle erhverv, uanset hvad arbejdet kan omfatte, behov for at kende de lovrammer, inden for hvilke man udøver sit erhverv. Dette gælder især for erhverv, der udøves efter afslutning af en videregående uddannelse på universitetsniveau. Ingen anden EØS-medlemsstat, der har indført lovbestemmelser for ingeniørerhvervet, hat fundet det fornødent at pålægge en egnethedstest. En gennemgang af de bestemmelser i østrigsk lovgivning, der generelt eller eksplicit henviser til rådgivende ingeniører, har vist, at dette erhverv hovedsagelig er af en teknisk karakter.

Retten til at udarbejde offentligt autoriserede dokumenter gælder også for mange andre erhverv, f. eks. arkitekter og læger. Disse erhverv omfattes af sektorbestemte direktiver, hvor anerkendelse sker automatisk, hvilket betyder, at man hverken kan pålægge indvandreren en prøvetid eller en egnethedstest.

Endelig kan prøvetiden i henhold til artikel 10, litra f), i direktiv 89/48/EØF eventuelt ledsages af en supplerende uddannelse. Det ville således være muligt at kræve af de, som vælger prøvetiden, at de følger et kursus i lovgivning.

Under henvisning til førnævnte betragtninger konkluderer EFTA-Tilsynsmyndigheden, at der ikke er blevet fremlagt nogen overbevisende begrundelser for, at prøvetiden er et uhensigtsmæssigt eller uegnet middel til at kompensere for manglende kvalifíkationer -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

1. Østrig kan ikke vedtage det fremsendte udkast til forskrift, der indfører fravigelser fra ansøgerens ret til jf. artikel 4, stk. 1, litra b), i den retsakt, der er omhandlet i punkt 1 i bilag VII til EØS-aftalen, at vælge mellem en egnethedsprøve og en prøvetid i forbindelse med erhvervet »Ingenieurkonsulent«.

2. Denne beslutning er rettet til Republikken Østrig. Den meddeles EFTA-staterne og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. Den offentliggøres i EØS-afsnittet i og i EØS-tillægget til De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Udfærdiget i Bruxelles, den 16. november 1994.

På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

Knut ALMESTAD

Formand