ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 3/6

DOMSTOLENS DOM

af 15. juli 2015

i sag E-2/15

EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island

(En EØS/EFTA-stats manglende opfyldelse af sine forpligtelser — manglende gennemførelse — Forordning (EU) nr. 185/2010 for så vidt angår screening af passagerer og andre personer end passagerer ved hjælp af en kombination af spordetektionsudstyr — Explosive Trace Detection equipment — (ETD-udstyr) og håndholdt metaldetektorudstyr (HHMD-udstyr))

(2016/C 3/07)

I sag E-2/15, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, som er nødvendige for i sin nationale retsorden at gennemføre den retsakt, der er omhandlet i punkt 66he, tolvte led, i bilag XIII til nævnte aftale (Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 104/2013 af 4. februar 2013 om ændring af forordning (EU) nr. 185/2010 for så vidt angår screening af passagerer og andre personer end passagerer ved hjælp af en kombination af spordetektionsudstyr — Explosive Trace Detection equipment — (ETD-udstyr) og håndholdt metaldetektorudstyr (HHMD-udstyr)) som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil og de sektorspecifikke tilpasninger i bilag XIII, har Domstolen, sammensat af Præsidenten Carl Baudenbacher, dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 15. juli 2015.

Domskonklusionen lyder således:

1. Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, som er nødvendige for i sin nationale retsorden at gennemføre den retsakt, der er omhandlet i punkt 66he, tolvte led, i bilag XIII til nævnte aftale (Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 104/2013 af 4. februar 2013 om ændring af forordning (EU) nr. 185/2010 for så vidt angår screening af passagerer og andre personer end passagerer ved hjælp af en kombination af spordetektionsudstyr — Explosive Trace Detection equipment — (ETD-udstyr) og håndholdt metaldetektorudstyr (HHMD-udstyr)) som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil og de sektorspecifikke tilpasninger i bilag XIII.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 2/4

DOMSTOLENS DOM

af 16. december 2015

i sag E-13/15

Abuelo Insua Juan Bautista mod Liechtensteinische Invalidenversicherung

(Koordinering af de sociale sikringsordninger — artikel 87, stk. 2, i forordning (EF) nr. 987/2009 — bindende virkning af de lægelige konstateringer, som opholds- eller bopælsstedets institution har foretaget — ret til at anfægte disse konstateringer — ligebehandlingsprincippet)

(2017/C 2/04)

I sag E-13/15, Abuelo Insua Juan Bautista mod Liechtensteinische Invalidenversicherung, hvori Fürstliches Obergericht har anmodet Domstolen om i henhold til artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol at fortolke artikel 87, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 16. december 2015. Domskonklusionen lyder således:

Artikel 87, stk. 2, i forordning (EF) nr. 987/2009 ikke er til hinder for, at en modtager eller ansøger om ydelser anfægter de konstateringer, som opholds- eller bopælsstedets institution har foretaget efter den nævnte bestemmelse inden for rammerne af en administrativ procedure ved en debitorinstitution.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 201/5

DOMSTOLENS DOM

af 28. januar 2015

i sag E-11/14

EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island

(En kontraherende parts manglende opfyldelse af sine forpligtelser — manglende gennemførelse — direktiv 2011/7/EU om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner)

(2015/C 201/05)

I sag E-11/14, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 i den retsakt, der er omhandlet i punkt 2 i bilag XII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/7/EU af 16. februar 2011 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt, eller ikke straks har underrettet Tilsynsmyndigheden herom, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 28. januar 2015.

Domskonklusionen lyder således:

1. Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 i den retsakt, der er omhandlet i punkt 2 i bilag XII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/7/EU af 16. februar 2011 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner) som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 88/14

DOMSTOLENS DOM

af 6. december 2013

i sag E-15/13

EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island

(En EØS-stats tilsidesættelse af sine forpligtelser — Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/22/EF af 23. april 2009 om søgsmål med påstand om forbud på området beskyttelse af forbrugernes interesser)

2014/C 88/11

I sag E-15/13, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 7d i bilag XIX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/22/EF af 23. april 2009 om søgsmål med påstand om forbud på området beskyttelse af forbrugernes interesser) som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke har vedtaget de foranstaltninger, der nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt, eller ikke har underrettet Tilsynsmyndigheden herom, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson (refererende dommer) afsagt dom den 6. december 2013.

Domskonklusionen lyder således:

1) Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 7d i bilag XIX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/22/EF af 23. april 2009 om søgsmål med påstand om forbud på området beskyttelse af forbrugernes interesser) som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre den nævnte retsakt.
3)

En EØS-stat kan ikke være forpligtet til at erklære en organisation og medlemskab deraf ulovlig, før den kan nægte et medlem af denne organisation, der er statsborger i en anden EØS-stat, tilladelse til indrejse på dens område i medfør af direktivets artikel 27, hvis det ikke anses for hensigtsmæssigt under de givne omstændigheder at afgive en sådan erklæring. Den pågældende EØS-stat skal imidlertid klart have defineret sit standpunkt hvad angår organisationens aktiviteter, og hvis den betragter disse aktiviteter som en trussel mod den offentlige orden og/eller den offentlige sikkerhed, skal den have truffet administrative foranstaltninger for at modvirke disse aktiviteter.
3)

Det er ikke et krav i EØS-aftalen, at bestemmelser i et direktiv, som er indsat i EØS-aftalen, skal finde direkte anvendelse eller have forrang i forhold til nationale bestemmelser, som indebærer en fejlagtig omsætning af den pågældende EØS-regel i national lovgivning. Den nationale domstol er dog forpligtet til så vidt muligt at opnå det med direktivet tilsigtede resultat gennem konform fortolkning af national lovgivning sammenholdt med den EØS-retlige bestemmelse.
1)

Det fastslås, at Republikken Island ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre den retsakt, der er nævnt i punkt 31ea i bilag IX til EØS-aftalen, nemlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF af 16. december 2002 om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 79/267/EØF, 92/49/EØF, 92/96/EØF, 93/6/EØF og 93/22/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/78/EF og 2000/12/EF, som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 dertil, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 32 i ovennævnte retsakt og EØS-aftalens artikel 7.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 336/20

DOMSTOLENS DOM

af 28. juni 2011

i sag E-12/10

EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island

(En kontraherende parts manglende opfyldelse af sine forpligtelser — fri udveksling af tjenesteydelser — direktiv 96/71/EF — udstationering af arbejdstagere — mindsteløn — fravær med løn i tilfælde af sygdom eller ulykke — ulykkesforsikring)

2011/C 336/14

I sag E-12/10, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, angående PÅSTAND om, at det fastslås, at Island gennem opretholdelse af artikel 5 og 7 i lov nr. 45/2007 om de rettigheder og forpligtelser, der påhviler udenlandske virksomheder, der midlertidigt udstationerer arbejdstager i Island, samt om disse arbejdstageres arbejds- og ansættelsesvilkår har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 36 i EØS-aftalen og artikel 3 i den retsakt, der er nævnt i punkt 30 i bilag XVIII til EØS-aftalen, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser, som tilpasset til EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Thorgeir Örlygsson og Per Christiansen (refererende dommer), afsagt dom den 28. juni 2011.

Domskonklusionen lyder således:

1) Island har gennem opretholdelse af artikel 5 og 7 i lov nr. 45/2007 om de rettigheder og forpligtelser, der påhviler udenlandske virksomheder, der midlertidigt udstationerer arbejdstagere i Island, samt om disse arbejdstageres arbejds- og ansættelsesvilkår tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i fri udveksling af tjenesteydelser.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 305/18

DOMSTOLENS DOM

af 20. maj 2009

i sag E-2/09

EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Republikken Island

(En kontraherende parts manglende opfyldelse af sine forpligtelser — Kommissionens forordning (EF) nr. 593/2007 om Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs gebyrer og afgifter — udeblivelsesdom)

2010/C 305/11

I sag E-2/09, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Republikken Island — ANMODNING om at det fastslås, at Republikken Island ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelsen af den retsakt, der er henvist til i punkt 66s i kapitel VI i bilag XIII til EØS-aftalen (Kommissionens forordning (EF) nr. 593/2007 af 31. maj 2007 om Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs gebyrer og afgifter), som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7 i EØS-aftalen — har EFTA-Domstolen, sammensat af Carl Baudenbacher (præsident og refererende dommer), Thorgeir Örlygsson og Henrik Bull (dommere), den 20. maj 2009 afsagt følgende dom:

Domstolen fastslår følgende:

1) Republikken Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7 i EØS-aftalen ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget de nationale foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelsen af den retsakt, der er henvist til i punkt 66s i kapitel VI i bilag XIII til EØS-aftalen, dvs. Kommissionens forordning (EF) nr. 593/2007 af 31. maj 2007 om Det Europæiske Luftfarts-sikkerhedsagenturs gebyrer og afgifter, som tilpasset ved protokol 1 til EØS-aftalen.
1)

Det konstateres at, Republikken Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i den retsakt, der henvises til i punkt 1a, andet led, i kapitel XXIV i bilag II til EØS-aftalen, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/88/EF af 9. december 2002 om ændring af direktiv 97/68/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikke-vejgående maskiner, som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, samt i henhold til artikel 7 i EØS-aftalen ved at undlade inden for den fastsatte tidsfrist at vedtage de fornødne foranstaltninger til gennemførelse af førstnævnte retsakt.
1)-3)

National lovgivning, hvori det fastsættes, 1) at bestemte former for hasardspil kun kan udbydes af en statsejet spillevirksomhed, der lader overskuddet gå til kulturelle og sportslige formål, 2) at licens til at tilbyde spil på hestevæddeløb kun kan gives til organisationer eller virksomheder, der ikke arbejder med gevinst for øje, og hvis formål det er at støtte hesteavl, eller 3) at der kun kan gives licenser til visse former for hasardspil til organisationer og foreninger, der ikke arbejder med gevinst for øje, og som har et humanitært eller socialt formål, skal for ikke at være udelukket i medfør af EØS-aftalens artikel 31 og 36 forfølge legitime mål såsom bekæmpelse af afhængighed af spil og opretholdelse af den offentlige orden. De legitime mål skal forfølges på en hensigtsmæssig og sammenhængende måde, og lovgivningen må ikke gå videre end, hvad der er nødvendigt for at nå de pågældende mål.
Domstolens dom

af 30. maj 2002

i sag E-4/01: Anmodning om en rådgivende udtalelse fra Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjavík distriktsdomstol): Karl K. Karlsson hf. mod den islandske stat

Statsligt alkoholmonopol - uforenelighed med artikel 16 i EØS-aftalen - statens erstatningsanvar i tilfælde af overtrædelse af EØS-bestemmelser - bestemmelser om erstatningsansvar

(2002/C 177/07)

I sag E-4/01: anmodning fra Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjavík distriktsdomstol) i medfør af artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol om en rådgivende udtalelse i en verserende sag om spørgsmål om, hvorvidt statsmonopolet for indførsel og engrosdistribution af alkoholholdige drikkevarer, der var gældende i Island indtil 1. december 1995, var uforeneligt med EØS-aftalen, og - i bekræftende fald - hvorvidt en potentiel importør af alkoholholdige drikkevarer er berettiget til kompensation fra staten for det økonomiske tab, han har lidt som følge af ovennævnte monopol; domstolen sammensat af præsident Thór Vilhjálmsson, dommerne Carl Baudenbacher og Per Tresselt (refererende dommer), afsagde dom den 30. maj 2002, hvis konklusion er som følger:

1. Opretholdelse efter 1. januar 1994 af statsmonopolet for indførsel af alkoholholdige drikkevarer er uforeneligt med EØS-aftalens artikel 16.

2. En EØS-stat er under EØS-aftalen ansvarlig over for en eventuel importør af alkoholholdige drikkevarer for det tab eller den skade, han lider på grund af opretholdelsen af et statsmonopol for indførsel af alkoholholdige drikkevarer, hvis betingelserne for statens erstatningsansvar er opfyldt. Er disse betingelser opfyldt, skal statens kompensation for et sådant tab eller en sådan skade baseres på bestemmelserne om erstatningsansvar i den nationale lovgivning. Reglerne om kompensation i den nationale lovgivning må ikke være mindre favorable end dem, der gælder for tilsvarende indenlandske skadeserstatningskrav, og må ikke være udformet på en sådan måde, at det i praksis er umuligt eller uhyre vanskeligt at opnå kompensation.

3. Det er principielt den nationale domstol, der afgør, hvorvidt betingelserne for statens erstatningsansvar er opfyldt. I denne vurdering tages der hensyn til følgende betragtninger: 1) Artikel 16 i EØS-aftalen har til formål at give rettigheder til enkeltpersoner; 2) overtrædelsen af artikel 16 i EØS-aftalen er tilstrækkelig alvorlig til at medføre erstatningsansvar; 3) den nationale domstol afgør, om der er en direkte årsagsforbindelse mellem overtrædelsen af artikel 16 i EØS-aftalen og den forvoldte skade.
Domstolens rådgivende udtalelse

af 14. juni 2001

i sag E-5/00 (forelagt til rådgivende udtalelse af Forvaltningsdomstolen i Fyrstendømmet Liechtenstein): Dr. Josef Mangold

Etableringsretten - Regel om én praksis - Begrundet i tvingende almene hensyn

(Ifølge artikel 27, stk. 5, i procesreglementet er kun den engelske og den tyske udgave autentisk)

(2001/C 237/06)

I sag E-5/00: anmodning forelagt domstolen af Verwaltungsbeschwerdeinstanz des Fürstentums Liechtenstein (/Forvaltningsdomstolen i Fyrstendømmet Liechtenstein) i henhold til artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol med henblik på en rådgivende udtalelse i den verserende sag Dr. Josef Mangold om fortolkning af EØS-aftalens artikel 31 har domstolen sammensat af: formanden Thór Vilhjálmsson, dommerne Carl Baudenbacher og Per Tresselt (refererende dommer) og justitssekretær Gunnar Selvik afgivet en rådgivende udtalelse af 14. juni 2001 med følgende konklusion:

En national bestemmelse i en kontraherende part til EØS-aftalen, som fastslår, at en tandlæge ikke kan drive mere end én praksis uden hensyn til dennes placering, er uforenelig med EØS-aftalens artikel 31.
DOMSTOLENS RÅDGIVENDE UDTALELSE

af 12. maj 1999

i sag E-5/98 (anmodning fra Hæstiréttur Íslands (Islands højesteret) om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen i sagen Fagtún ehf. mod Byggingarnefnd Borgarholtsskóla, Islands regering, Reykjavik by og Mosfellsbær kommune(1)

Generelt forbud mod diskrimination - frie varebevægelser - forhandlinger efter udbud i offentlig udbudsprocedure

(I henhold til artikel 27, stk. 5, i procesreglementet er kun den engelske og den islandske udgave autentiske)

(1999/C 223/07)

I sag E-5/98 - anmodning fra Hæstiréttur Íslands (Islands højesteret), Island, til Domstolen i henhold til artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol om en rådgivende udtalelse i sagen Fagtún ehd. mod Byggingarnefnd Borgarholtsskóla, Islands regering, Reykjavik by og Mosfellsbær kommune om fortolkning af artikel 4 og 11 i EØS-aftalen - afgav EFTA-Domstolen, sammensat af præsident Bjørn Haug, dommer Thór Vilhjálmsson og Carl Baudenbacher (refererende dommer) og Gunnar Selvik (justitssekretær), en rådgivende udtalelse den 12. maj 1999, hvis konklusion lyder som følger:

En bestemmelse i en offentlig bygge- og anlægskontrakt, som er indføjet efter anmodning fra ordregiveren efter udbudsproceduren, og som bestemmer, at tagelementerne til byggeriet skal fremstilles i Island, udgør en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion og er derfor forbudt i henhold til EØS-aftalens artikel 11. En sådan foranstaltning kan ikke begrundes med hensynet til beskyttelse af menneskers liv og sundhed i henhold til EØS-aftalens artikel 13.

(1) EFT C 331 af 29.10.1998, s. 25.
DOMSTOLENS KENDELSE af 11. februar 1998 i sag E-5/97: European Navigation Inc. mod Star Forsikring AS under offentlig administration (Sikkerhedsstillelse for udgifter - sagsøgers hjemsted)



EF-Tidende nr. C 263 af 20/08/1998 s. 0007 - 0007



DOMSTOLENS KENDELSE af 11. februar 1998 i sag E-5/97: European Navigation Inc. mod Star Forsikring AS under offentlig administration (Sikkerhedsstillelse for udgifter - sagsøgers hjemsted) (98/C 263/10) I sag E-5/97: European Navigation Inc. mod Star Forsikring AS under offentlig administration - anmodning fra Høyesteretts Kjæremålsutvalg om en rådgivende udtalelse ved Høyesteretts Kjæremålsutvalgs egen kendelse den 16. september 1997 angående sikkerhedsstillelse for dækning af udgifter over for en sagsøger med hjemsted i et andet land - har domstolen, sammensat af præsident og refererende dommer, Bjørn Haug, Thór Vilhjálmsson og Carl Baudenbacher, dommere, og Per Christiansen, justitssekretær, den 11. februar 1998 afsagt en kendelse, hvis konklusion lyder som følger: Sag E-5/97 slettes af
Slettelse af sag E-5/94 af registeret



EF-Tidende nr. C 106 af 27/04/1995 s. 0006 - 0006



Slettelse af sag E-5/94 (1) af registeret (95/C 106/07) Ved kendelse af 27. februar 1995 bestemte den fungerende præsident for EFTA-Domstolen, at sag E-5/94 (anmodning fra Marknadsdomstolen om rådgivende udtalelse: Konsumentombudsmannen mod TV-Shop i Sverige AB) skulle slettes af registeret. (1) EFT nr. C 347 af 8. 12. 1994.
DOMSTOLENS DOM af 21. marts 1995 i sag E-2/94: Scottish Salmon Growers Association Limited (SSGA) mod EFTA-Tilsynsmyndigheden (1) (EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse - sagens genstand - domstolsprøvelse - begrundelse - realitetsbehandling - søgsmålskompetence - direkte og individuelt berørt) (95/C 193/07)

(Sprog i henhold til artikel 25, stk. 1, i procesreglementet: engelsk)

I sag E-2/94: Scottish Salmon Growers Association Limited med hjemsted i Perth, Skotland (repræsenteret ved barrister Alastair Sutton og solicitor Alasdair R. M. Bell med valgt adresse hos sagførerkontoret Edmond Tavernier, Rue Töpffer 11 i Genève) mod EFTA-Tilsynsmyndigheden (repræsenteret ved Håkan Berglin), støttet af Kongeriget Norge (repræsenteret ved Didrik Tønseth) - påstand om omstødelse af EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse af 24. marts 1994 grundet myndighedens manglende kompetence i sager om statsstøtte til fiskeri - har Domstolen, sammensat af præsident Bjørn Haug, og dommerne Thór Vilhjàlmsson, Kurt Herndl (forberedelsesdommer), Sven Norberg og Gustav Bygglin samt justitssekretær Karin Hökborg den 21. marts 1995 afsagt en dom, hvori

1. EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse om at afslutte den sag, der af myndigheden er registreret under nr. SAM020.100.005, omstødes

2. EFTA-Tilsynsmyndigheden pålægges at betale sagsomkostningerne.

(1) EFT nr. C 199 af 21. 7. 1994.
Lægemidler — Liste over markedsføringstilladelser udstedt af EØS-EFTA-staterne i første halvdel af 2020

(2021/C 39/04)

Underudvalg I for frie varebevægelser

Til Det Blandede EØS-Udvalgs underretning

Under henvisning til afgørelse truffet af Det Blandede EØS-Udvalg nr. 74/1999 af 28. maj 1999 opfordres Det Blandede EØS-Udvalg til på sit møde den 25. september 2020 at notere sig følgende lister over markedsføringstilladelser for lægemidler udstedt i perioden 1. januar-30. juni 2020:

Bilag I Liste over nye markedsføringstilladelser

Bilag II Liste over fornyede markedsføringstilladelser

Bilag III Liste over udvidede markedsføringstilladelser

Bilag IV Liste over tilbagetrukne markedsføringstilladelser
Lægemidler — Liste over markedsføringstilladelser udstedt af EØS-EFTA-staterne i første halvdel af 2019

(2020/C 123/07)

Underudvalg I for frie varebevægelser

Til Det Blandede EØS-Udvalgs underretning

Under henvisning til afgørelse truffet af Det Blandede EØS-Udvalg nr. 74/1999 af 28. maj 1999 opfordres Det Blandede EØS-Udvalg til på sit møde den 25. oktober 2019 at notere sig følgende lister over markedsføringstilladelser for lægemidler udstedt i perioden 1. januar-30. juni 2019: