‹‹ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 120/27 23. 4. 98
DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE SAMARBEJDSOMRDE
EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN
EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS AFGØRELSE
Nr. 45/98/KOL
af 4. marts 1998
om den trettende ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte
EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN
har foretaget følgende ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte (1), der
blev vedtaget den 19. januar 1994 (2) og senest ændret den 17. december 1997 (3):
Følgende regler om kortfristet eksportkreditforsikring og listen over lande, hvori der bestr
markedsmæssige risici (med henblik p anvendelsen af reglerne i kapitel 17A om kortfristeteksportkreditforsikring) tilføjes til retningslinjerne for statsstøtte som et nyt kapitel 17A samt etnyt bilag IX, henholdsvis:
»17A. KORTFRISTET EKSPORTKREDITFORSIKRING (
1)
17A.1. Indledning
1) Eksportsubsidier pvirker direkte konkurrencen mellem konkurrerende potentielle leve-
randører af varer og tjenesteydelser. I erkendelse af eksportsubsidiernes skadelige virk-ninger har Kommissionen og EFTA-Tilsynsmyndigheden altid fordømt enhver form foreksportsubsidier i EØS-handelen (
2). Selv om EØS-staternes støtte til deres eksport til
lande uden for EØS ogs kan indvirke p konkurrencen inden for EØS (3), har hverken
Kommissionen eller EFTA-Tilsynsmyndigheden grebet ind heroverfor i henhold tilEF-traktatens statsstøtteregler (artikel 92, 93 og 94) eller EØS-aftalen (artikel 61 og artikel1 i protokol nr. 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen). Der er flere grundehertil. For det første indeholder EF-traktaten bestemmelser vedrørende handel med tred-jelande (artikel 112 og 113), der til dels regulerer EU-omrdet. For det andet er det ikkekun konkurrencen inden for EU eller EØS, der pvirkes af subsidieret eksport, der gr tiltredjelande, men ogs EØS-eksportørernes konkurrenceevne over for de EØS-han-delspartnere, der giver lignende subsidier. Endelig skal det nævnes, at der er sket frem-skridt i kontrollen med subsidier i OECD- og WTO-regi.
(1) Herefter benævnt »retningslinjer for statsstøtte«.
(2) EFT L 231 af 3. 9. 1994, s. 1; EØS-tillægget til EFT 32 af 3. 9. 1994.
(3) EFT C 38, 5. 2. 1998, s. 19; EØS-tillægget til EFT 5 af 5. 2. 1998, s. 214.
‹‹ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 120/28 23. 4. 98
2) Skønt Kommissionen indtil vedtagelsen af meddelelsen svarende til nærværende regler
har afholdt sig fra at udøve sin beføjelse til at føre kontrol med statsstøtte, nr der er taleom eksportkredit og eksportkreditforsikring, har det arbejde, som Rdets eksportkredit-gruppe har udført (
4) samt en tvist for EF-Domstolen (5) efter Kommissionens opfattelse
vist, at i hvert fald inden for t omrde, nemlig kortfristet eksportkreditforsikring, kanaktuelle eller potentielle konkurrencefordrejninger inden for EF retfærdiggøre, atKommissionen skrider ind i henhold til statsstøttereglerne uden at afvente fremskridt pandre fronter.
3) EØS-aftalen omhandler ikke en fælles handelspolitik over for tredjelande og indeholder
derfor ingen bestemmelser svarende til artikel 112 og 113 i EF-traktaten. Aftalenbegrænser derfor ikke p samme mde som EF-traktaten over for EF-medlemsstaterneEFTA-staternes frihed til at fremme samhandel med tredjelande p betingelse af, atsdanne foranstaltninger ikke berører samhandelen mellem EØS-aftalens kontraherendeparter. Som anført ovenfor kan foranstaltninger af denne art dog berøre konkurrencefor-holdene og samhandelen inden for EØS. Desuden kan der opst konkurrencefordrej-ning, ikke alene mellem eksportører i forskellige EØS-stater i deres handel inden for oguden for EØS, men ogs mellem eksportkreditforsikringsselskaber, der tilbyder derestjenesteydelser inden for EØS. Det er derfor Tilsynsmyndighedens opfattelse, at der medhensyn til anvendelsen af EØS-aftalens artikel 61 og artike l 1 i protokol nr. 3 til aftalen
om Tilsynsmyndigheden og Domstolen p kortfristet eksportkreditforsikring foreliggeren lignende situation som for anvendelsen af EF-traktatens artikel 92 og 93. Med andreord kræver de aktuelle eller potentielle konkurrencefordrejninger inden for EØS, atTilsynsmyndigheden træffer foranstaltninger i henhold til reglerne for statsstøtte.
4) Formlet med disse regler er at fjerne statsstøttebetinget fordrejning inden for sektoren
for eksportkreditforsikring, hvor der er konkurrence mellem offentlige eller offentligtstøttede eksportkreditforsikringsselskaber og private eksportkreditforsikringsselskaber.Denne kommercielle sektor af eksportkreditforsikring vedrører forsikring af kortfristedeeksportkreditrisici i forbindelse med EØS-handel og handel med mange tredjelande.Sdanne risici benævnes »markedsmæssige« og vil blive defineret i afsnit 17A.2. Defini-tionen omfatter i dag kun skaldte »kommercielle« til forskel fra »politiske« risici iforbindelse med handel inden for EØS og handel med de fleste OECD-lande, som eranført i bilag IX til disse retningslinjer. Skønt EFTA-staterne har gjort en stor indsats forat fjerne subsidier i forbindelse med kommerciel eksportkreditforsikring, kræves der, forat EØS-aftalen skal fungere godt, en række sikkerhedsforanstaltninger, sledes at derunder alle omstændigheder bliver ensartede konkurrencevilkr.
5) Nærværende regler vil ikke beskæftige sig med forsikring af mellemlange og langfristede
eksportkreditrisici, som i dag i vidt omfang ikke er markedsmæssige risici. P detteomrde taler de faktorer, der har foranlediget Kommissionen og EFTA-Tilsynsmyndig-heden til ikke at gøre vidtgende brug af beføjelser til at føre kontrol med statsstøttestadig imod indskriden p dette omrde.
6) I nærværende retningslinjers afsnit 17A.2 beskrives strukturen p eksportkreditforsik-
ringsmarkedet, og der sondres mellem p den ene side den kommercielle eller markeds-mæssige sektor, hvor private forsikringsselskaber opererer, og som er omfattet af disseretningslinjer, og p den anden side den ikke-kommercielle sektor. Der gøres ogs redefor, hvorfor og i hvilket omfang EØS-aftalens bestemmelser finder anvendelse. Endeliganfører Tilsynsmyndigheden i afsnit 17.A.4, hvilke foranstaltninger der anses fornødvendige for at sikre, at enhver tilbagebleven støtte af den art, der er anført i afsnit17.A.3, fjernes fra den kommercielle sektor, og det henstilles til EFTA-medlemsstaterne,at de i henhold til artikel 1, stk. 1, i protokol nr. 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden ogDomstolen træffer de fornødne foranstaltninger.
‹‹ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 120/29 23. 4. 98
17A.2. Den markedsmæssige og ikke-markedsmæssige sektor for kortfristet eksport-
kreditforsikring
1) Det fremgr af rapporten fra Rdets eksportkreditgruppe, der er omtalt i en fodnote til
punkt 17.A.1.2) (herefter benævnt »rapporten«), en række klager fra private eksportkredit-forsikringsselskaber til Kommissionen og en række sager ved EF-Domstolen, at det ivisse EF-medlemsstater forholder sig sledes, at »officielle« eksportkreditforetagender, derfor statens regning eller med statens garanti (
6) forsikrer eksportørers mellemlange og
langfristede risici, ogs opererer for statens regning eller med statsgaranti, nr der er taleom kortfristet eksportkreditforsikring, hvor der er konkurrence med private eksportkre-ditforsikringsselskaber, der ikke har en sdan forbindelse til staten. Det fremgr af forelø-bige undersøgelser foretaget af EFTA-Tilsynsmyndigheden, at dette ogs er tilfældet i toaf de tre EFTA-stater, der har underskrevet EØS-aftalen, nemlig Norge og Island. Depgældende »officielle« eksportkreditforetagender kan være organer under regeringen,statsejede eller statskontrollerede selskaber eller 100 % privatejede eller privatkontrolle-rede selskaber. I nærværende regler vil sdanne foretagender blive omtalt som »offentligeeller offentligt støttede eksportkreditforsikringsselskaber«. Ligesom »officielle« foreta-gender opererer inden for svel mellem- og langfristede som kortfristede eksportkredit-ter, er der privatejede eller privatkontrollerede eksportkreditforsikringsselskaber, der kuntegner kortfristede forsikringer, men som støttes af deres regeringer via garantier ellertilsvarende genforsikringsarrangementer for visse segmenter af deres aktiviteter. Disseforsikringsselskaber m ogs henføres til gruppen »offentlige eller offentligt støttedeeksportkreditforsikringsselskaber«. Derimod vil eksportkreditselskaber, der udelukkendeeller hovedsagelig tegner kortfristede eksportkreditforsikringer, hvor det ikke sker forstatens regning eller med statsgaranti (
7), blive omtalt som »private eksportkreditforsik-
ringsselskaber«.
2) Rapporten viste, at offentlige eller offentligt støttede eksportkreditforsikringsselskaber,
der opererer for statens regning eller med statsgaranti for s vidt angr kortfristeteksportkredit og konkurrerer med private forsikringsselskaber, har visse finansiellefordele, som kan fordreje konkurrencen til skade for de private forsikringsselskaber.Offentlige eller offentligt støttede eksportforsikringsselskaber har ikke i noget landmonopol for s vidt angr kortfristede forretninger.
3) Et af de vanskeligste omrder, der blev behandlet i rapporten, var den af staten direkte
eller indirekte ydede genforsikringsdækning. I rapporten konstateredes det, at der findesgenforsikringsarrangementer, der giver 100 % dækning, og som svarer til garantier, deranses for subsidier. Det anerkendes nu, at genforsikringsfaciliteter, hvor staten kundeltager i eller supplerer en privat genforsikringsaftale, ogs kan give disse selskaber enfordel i forhold til private forsikringsselskaber, der ikke fr en sdan dækning, sledes atder dermed er tale om konkurrencefordrejning.
4) Til trods for at der inden for den seneste tid er sket forbedringer, idet offentlige eller
offentligt støttede eksportkreditforsikringsselskaber i stadig højere grad udskiller dereskortfristede forretninger og henlægger dem til selvstændige selskaber eller indførersærskilt regnskabsføring, har det vist sig, jf. ovenfor, at det stadig er nødvendigt medvisse foranstaltninger for at opn de tilsigtede ensartede konkurrencevilkr. Den førsteopgave er at finde frem til den sektor, hvor der hersker konkurrence. I rapporten var detafgørende kriterium for indkredsning af den relevante markedssektor, om privat genfor-sikring generelt, og ikke blot i individuelle tilfælde, var til rdighed. Det konstateredes,at svaret generelt set var ja for s vidt angr kommercielle risici p ikke-offentligekøbere, men at forsikringsdækningskapaciteten for s vidt angr politiske risici (herunderrisici p offentlige købere samt risiciene ved valutaoverførsel og ved ikke-kommerciellekatastrofer), hidtil ikke har været tilstrækkelig til, at dækningen af sdanne risici klartkunne betragtes som en markedsaktivitet. Ud fra en analyse af det private genforsikrings-marked p grundlag af tre kriterier, nemlig den forsikrede risikos varighed, lokaliseringog art, er »markedsmæssige« risici i rapporten defineret som kommercielle risici, der vedeksport til verdensmarkedet dækker en periode af højst tre r.
‹‹ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 120/30 23. 4. 98
5) Af bemærkninger fra EF-medlemsstater, EFTA-stater, erhvervsorganisationer og
forsikringsselskaber fremgr det, at denne definition generelt set er for bred.Hovedparten af dem, der fremkom med bemærkninger, var enig med rapporten i, atpolitiske risici ikke skulle medregnes, fordi det private genforsikringsmarked ikke varstort nok, og de foretrak, at risikoperioden for kommercielle risici maksimalt skulle værep to r. Det syntes ogs at være meget vanskeligt p det private marked at f genfor-sikret kommercielle risici for langvarig betalingsforsinkelse fra ikke-OECD-landes side.
6) P grund af den snævre forbindelse mellem langvarig betalingsforsinkelse og insolvens
— langvarig betalingsforsinkelse vil ofte munde ud i insolvens — og den heraf følgendenødvendighed af at klassificere begge former for risici i samme kategori (markedsmæssigeller ikke-markedsmæssig) er det klogt indtil videre at udelukke alle kommercielle risicip ikke-OECD-lande fra definitionen p markedsmæssige risici og heller ikke medtagedem i nærværende regler. Endelig skal det nævnes, at det i dag er vanskeligt at opnprivat genforsikring af kommercielle risici p visse OECD-lande.
7) P baggrund af ovenstende defineres »markedsmæssige« risici med henblik p nærvæ-
rende regler som: kommercielle risici p ikke-offentlige debitorer (
8), der er etableret i de
lande, der er anført i bilag IX til disse retningslinjer. For disse risici er den maksimalerisikoperiode (fremstilling plus kreditperiode med det i Bern-unionen fastsatte normalestarttidspunkt og med sædvanlige kreditvilkr) p mindre end to r.
8) Alle andre risici (dvs. politiske risici, katastroferisici (
9) og kommercielle risici p offent-
lige købere og p lande, der ikke er opført i bilag IX) betragtes endnu ikke sommarkedsmæssige.
9) »Kommercielle risici« defineres med henblik p nærværende regler som risikoen for, at:
— debitor p et arbitrært grundlag afviser en kontrakt, dvs. at en ikke-offentlig debitor
p et arbitrært grundlag beslutter at afbryde eller ophæve kontrakten uden lovliggrund
— en ikke-offentlig debitor p et arbitrært grundlag og uden lovlig grund nægter at
acceptere de af kontrakten omfattede varer
— den ikke-offentlige debitor eller hans garant bliver insolvent— den ikke-offentlige debitor eller en garant ikke betaler en gæld ifølge kontrakten,
dvs. langvarig betalingsforsinkelse.
10) Det private genforsikringsmarkeds kapacitet varierer. Dette betyder, at definitionen p
markedsmæssige risici ikke er fast, idet den kan ændres med tiden; definitionen kanf.eks. udvides til ogs at omfatte politiske risici. Tilsynsmyndigheden skal derfor jævnligt(mindst n gang om ret) tage definitionen op til fornyet overvejelse og skal i den forbin-delse høre EFTA-staterne og eventuelt andre interesserede parter. Ændres definitionen,skal der om nødvendigt tages hensyn til EØS-lovgivningen vedrørende eksportkreditfor-sikring for herved at undg konflikt eller retsusikkerhed.
17A.3.
Faktorer, der fordrejer konkurrencen mellem p den ene side private eksport-
kreditforsikringsselskaber og p den anden side offentlige eller offentligt støt-
tede eksportkreditforsikringsselskaber
1) Som faktorer, der kan fordreje konkurrencen til fordel for offentlige eller offentligt støt-
tede eksportkreditforsikringsselskaber, der forsikrer markedsmæssige risici, kannævnes (
10):
— statsgarantier (de jure eller de facto) til dækning af ln og tab. Sdanne garantier bety-
der, at forsikringsselskaberne kan lne til en lavere rente end den normale markeds-rente eller i det hele taget kan optage ln. Endvidere medfører en statsgaranti, atforsikringsselskaberne ikke behøver at genforsikre sig p det private marked
‹‹ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 120/31 23. 4. 98
— enhver forskel — sammenlignet med private forsikringsselskaber — i kravene til
reservebeholdningen. Det skal bemærkes, at da Rdets direktiv 73/239/EØF (11) blev
ændret ved direktiv 87/343/EF (12), skulle den undtagne forretningsvirksomhed,
nemlig eksportkreditforsikring for statens regning eller med statsgaranti (artikel 2,stk. 2, litra d), i det oprindelige direktiv), ikke omfatte forretningsvirksomhed, hvorder var tale om kortfristede kommercielle risici, der dækkedes af offentlige elleroffentligt støttede eksportkreditforsikringsselskaber for egen regning og uden statsga-ranti (
13). Dette betyder, at offentlige eller offentligt støttede forsikringsselskaber —
for at kunne forsikre kortfristede kommercielle risici — m have en vis egenkapital(solvensmargen inklusive garantifond) samt forsikringsmæssige reserver (herundernavnlig en udjævningsreserve), ligesom de ogs skal være i besiddelse af en for-sikringstilladelse, jf. artikel 6 ff. i direktiv 73/239/EØF
— nedslag i eller fritagelse for afgifter, der normalt skal betales (f.eks. selskabsskat og
afgifter p forsikringspolicer)
— tilskud eller kapitalindskud fra staten. Hvad angr sidstnævnte gælder det princip, at
medmindre staten handler, som en privat investor ville gøre i en markedsøkonomi,skal kapitaltilførsel betragtes som statsstøtte (
14); fri benyttelse af statens infrastruktur
og herunder navnlig privilegeret adgang til visse oplysninger (f.eks. oplysninger omdebitorer indsamlet af ambassader) p vilkr, der ikke afspejler de hermed forbundneomkostninger; og genforsikring ydet af staten enten direkte eller indirekte via etoffentligt eller offentligt støttet eksportkreditforsikringsselskab p vilkr, der er merefavorable end dem, som det private genforsikringsmarked kan tilbyde, hvilket medfø-rer, at genforsikring kan tilbydes til lavere priser, eller at der kunstigt skabes kapa-citet, som det private marked ikke kan leve op til.
2) De under punkt 17A.3.1) nævnte fordele giver eller kan give de eksportkreditfor-
sikringsselskaber, som nyder godt heraf, en finansiel fordel i forhold til andre eksportkre-ditforsikringsselskaber. Sdanne finansielle fordele, der gives bestemte virksomheder,fordrejer konkurrencen og udgør statsstøtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.
3) Artikel 61, stk. 1, finder anvendelse p alle foranstaltninger, hvorved visse virksomheder
eller produkter indrømmes en finansiel eller økonomisk fordel, som finansieres overoffentlige midler, eller som pfører eller vil kunne pføre staten tab, og for hvilken debegunstigede virksomheder eller produkter ikke skal yde noget eller kun lidt til gengæld,forudsat at sdanne foranstaltninger berører samhandelen mellem de kontraherendeparter og fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen ved at begunstige visse virk-somheder eller produktionen af visse varer (
15).
4) De under punkt 17A.3.1) nævnte finansielle fordele i forbindelse med markedsmæssige
risici, jf. definitionen under punkt 17A.2.7)-9) berører samhandelen med tjenesteydelserinden for EØS. Endvidere fører de til en differentiering af den forsikringsmæssigedækning af markedsmæssige risici i de forskellige EØS-stater, hvorved konkurrencenfordrejes mellem selskaberne i EØS-staterne, hvilket har en sekundær indvirkning psamhandelen inden for EØS, hvad enten der er tale om eksport inden for EØS eller udaf de kontraherende parters omrde (
16). De i EØS-aftalens artikel 61 hjemlede undta-
gelser kan ikke bringes i anvendelse p støtte i forbindelse med forsikring af markeds-mæssige risici. De konkurrencefordrejende virkninger af sdan støtte inden for EØS vejertungere end en eventuel interesse fra national side eller fra EØS i fællesskab i at støtteeksporten. Dette standpunkt er blevet bekræftet ved en af EF-Domstolen afsagt dom isag C-63/89, som direkte vedrørte det spørgsml, som nærværende regler omhandler.Domstolen fastslog, at selv om det direktiv, der gik ud p delvis harmonisering af udjæv-ningsreserverne for forsikringsselskaber, og som undtog eksportkreditforsikringsvirksom-hed, der udøvedes for statens regning eller med statsgaranti, ikke var ulovlig, s kunne defaktorer, der fordrejede konkurrencen mellem private og offentlige eller offentligt støt-
‹‹ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 120/32 23. 4. 98
tede eksportkreditforsikringsselskaber, give anledning til et søgsml for Domstolen p
grundlag af overtrædelse af bestemmelserne (i EF-traktatens artikel 92) (17). I den i sag
C-44/93 afsagte dom nede EF-Domstolen til den konklusion, at de pgældende fordeleudgjorde statsstøtte og bekræftede, at Kommissionen kunne gribe ind for at sikre, atfordelene blev bragt til ophør.
17A.4.
Foranstaltninger, der m iværksættes for at eliminere konkurrencefordrejning
hvad angr kortfristet eksportkreditforsikring af markedsmæssige risici
1) Statsstøtte af den art, der er nævnt under punkt 17A.3.1), der ydes til offentlige eller
offentligt støttede eksportkreditforsikringsselskaber, der dækker markedsmæssige risici,jf. definitionen under punkt 17A.2.7)-9), fordrejer konkurrencen og kan ikke fritages fradet i EØS-aftalen indeholdte forbud mod statsstøtte.
2) Med hjemmel i artikel 1, stk. 1, i protokol nr. 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og
Domstolen henstilles det derfor til EFTA-staterne, at de om nødvendigt ændrer de afderes eksportkreditforsikringsordninger, der gælder for markedsmæssige risici, sledes atenhver ydelse af statsstøtte af nedennævnte art til offentlige eller offentligt støttedeeksportkreditforsikringsselskaber bringes til ophør for sdanne risicis vedkommendeinden 1. januar 1999. Det drejer sig om følgende former for statsstøtte:
a) statsgaranti for ln eller til dækning af tabb) fritagelse for kravet om, at der skal afsættes dækkende reserver samt fritagelse for
andre krav, der er anført under punkt 17A.3.1), andet led
c) nedslag i eller fritagelse for afgifter eller lignende, der normalt skal betalesd) støtte eller kapitalindskud eller anden form for finansiering under omstændigheder,
hvor en privat investor, der handler under normale markedsvilkr, ikke ville investerei selskabet, eller p vilkr, som en privat investor ikke ville acceptere
e) serviceydelser fra staten, som f.eks. adgang til benyttelse af statens infrastruktur og
faciliteter samt privilegeret adgang til visse oplysninger (f.eks. oplysninger om debi-torer indsamlet af ambassader), og hvor den pgældende service ydes p vilkr, derikke afspejler omkostningerne i forbindelse hermed, og
f) genforsikring ydet af staten enten direkte eller indirekte via et offentligt eller offent-
ligt støttet eksportkreditforsikringsselskab p vilkr, der er mere favorable end dem,som det private genforsikringsmarked kan tilbyde, hvilket medfører, at genforsikringkan tilbydes til lavere priser, eller at der kunstigt skabes kapacitet, som det privatemarked ikke kan leve op til.
3) Men de eksisterende supplerende statslige genforsikringsarrangementer skal, i afventning
af udfaldet af den under punkt 17A.4.6) nævnte gennemgang, forblive tilladte i en over-gangsperiode, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
— statens genforsikring skal være et underordnet element i forsikringsselskabets globale
genforsikringspakke
— dersom forsikringsselskabets genforsikringsaftaler dækker bde markedsmæssige og
ikke-markedsmæssige risici, sledes at statens eventuelle genforsikring uundgeligtvil komme til at dække markedsmæssige risici, m omfanget af statens genforsikringaf markedsmæssige risici ikke overstige det, der ville have kunnet opns p detprivate genforsikringsmarked, dersom genforsikring af disse risici var søgt isoleret
— statens genforsikring m ikke bevirke, at forsikringsselskabet dermed kan forsikre
individuelle køberes forretninger i et omfang, der gr ud over, hvad de deltagendeprivate genforsikringsselskaber har fastsat
— præmien for statens genforsikring skal pviseligt afspejle risikoen, og den skal
beregnes under anvendelse af kommercielle markedsteknikker, og dersom der findesen ækvivalent præmietakst p markedet, skal statens præmie mindst svare til dennetakst
— statens genforsikring af markedsmæssige risici skal være ben for alle forsikringssel-
skaber, der tegner eksportkreditforsikringer, og som opfylder de almindelige kriterierfor at kunne deltage.
‹‹ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 120/33 23. 4. 98
4) Med henblik p at imødekomme den under punkt 17A.4.2)-3) nævnte henstilling skal
offentlige eller offentligt støttede eksportkreditforsikringsselskaber som et minimumindføre særskilt forvaltning og særskilte regnskaber for forsikring af markedsmæssige ogikke-markedsmæssige risici for statens regning eller med statsgaranti, sledes at det pgrundlag heraf kan dokumenteres, at de ikke fr statsstøtte, nr de forsikrer markeds-mæssige risici. Regnskaberne for risici, der forsikres for forsikringsselskabets egenregning, skal være i overensstemmelse med den i punkt 12b i bilag IX til EØS-aftalennævnte retsakt (
18).
5) Endvidere skal EFTA-stater, der yder genforsikringsdækning til et eksportkreditfor-
sikringsselskab via en genforsikringsaftale, som staten har indget med den privatesektor, og som dækker bde markedsmæssige og ikke-markedsmæssige risici, pvise, at etsdant arrangement ikke involverer statsstøtte af den art, der er anført under punkt17A.2) litra f).
6) Med henblik herp vil EFTA-Tilsynsmyndigheden i snæver kontakt med EFTA-staterne
til stadighed efter offentliggørelsen af nærværende regler overvge sdanne arrange-menter p grundlag af halvrlige rapporter, der forelægges af de berørte EFTA-stater, oginden februar 1999 vil der blive fortaget en komplet gennemgang af sdanne arrange-menter. Ved denne gennemgang vil der blive taget hensyn til den viden og erfaring, deri mellemtiden er opnet vedrørende markedet for kortfristet eksportkreditforsikring,ligesom der ogs vil blive taget hensyn til EFTA-staternes intervention p dette marked,idet man tager udgangspunkt i følgende: De rapporter, der skal fremlægges i henhold tilpunkt 17A.4.14), den første rlige gennemgang, der skal foretages i henhold til punkt17A.4.15), og de notifikationer, der modtages vedrørende anvendelsen af den undtagel-sesklausul, der er nævnt under punkt 17A.4.8)-13). Skulle det under en sdan gennem-gang vise sig, at de i en EFTA-stat gældende arrangementer involverer statsstøtte,henstilles det til den pgældende EFTA-stat, at den senest ved udgangen af 1999 bringerdem til ophør.
7) Princippet om, at eksportkreditforsikring af markedsmæssige risici kun kan tegnes af
offentlige eller offentligt støttede eksportkreditforsikringsselskaber, hvis de under punkt17A.4.2) nævnte finansielle fordele ophører — med forbehold af punkt 17A.4.3) — kanfraviges under de i følgende punkt 8)-13) nævnte omstændigheder (undtagelsesklausul).
8) I visse lande kan det p grund af manglende kapacitet p markedet for forsikring eller
genforsikring forekomme, at markedsmæssige eksportkreditrisici midlertidigt ikke kandækkes via et privat eksportkreditforsikringsselskab eller via et offentligt eller et offent-ligt støttet eksportkreditforsikringsselskab, der opererer for egen regning. Disse risicibetragtes indtil videre som ikke-markedsmæssige.
9) Under sdanne omstændigheder kan forsikringsdækningen overtages af et offentligt eller
offentligt støttet eksportkreditforsikringsselskab, der forsikrer ikke-markedsmæssige risicifor statens regning eller med statsgaranti. Forsikringsselskabet skal da s vidt muligtafpasse de opkrævede præmier efter de præmier, der forlanges af private eksportkredit-forsikringsselskaber for risici af samme art.
10) En EFTA-stat, der agter at gøre brug af denne undtagelsesklausul, skal straks give EFTA-
Tilsynsmyndigheden meddelelse herom. Af meddelelsen skal det fremg, at det privateforsikringsmarked ikke kan dække risiciene, idet der skal fremlægges bevis herfor fra tostore velrenommerede, internationale, private eksportkreditforsikringsselskaber og fra etnationalt kreditforsikringsselskab, sledes at brugen af undtagelsesklausulen kan begrun-des. Som et alternativ kan beviset for, at det private forsikringsmarked ikke kan dækkerisiciene, fremlægges i form af en markedsrapport udarbejdet af en uafhængig konsulent,som Tilsynsmyndigheden betragter som plidelig og upartisk. Endvidere skal medde-lelsen indeholde en beskrivelse af de vilkr, hvorunder offentlige eller offentligt støttedeeksportkreditforsikringsselskaber vil forsikre sdanne risici.
11) Inden for en frist p to mneder efter modtagelsen af en sdan meddelelse skal Tilsyns-
myndigheden undersøge, hvorvidt brugen af undtagelsesklausulen er i overensstemmelsemed ovennævnte betingelser og forenelig med EØS-aftalen.
‹‹ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 120/34 23. 4. 98
12) Finder Tilsynsmyndigheden, at betingelserne for brugen af undtagelsesklausulen er
opfyldt, gælder dens tilladelse i to r fra beslutningens vedtagelse, forudsat at de mar-kedsvilkr, der berettigede brugen af undtagelsesklausulen, ikke har ændret sig i denpgældende periode.
13) Endvidere kan Tilsynsmyndigheden i samrd med EFTA-staterne tage betingelserne for
brugen af undtagelsesklausulen op til fornyet overvejelse; Tilsynsmyndigheden kan ogssuspendere klausulen eller erstatte den med en passende ordning.
14) Nærværende regler anvendes fra den 1. januar 1998 indtil udgangen af r 2002. Inden
for en frist p to mneder efter bekendtgørelsen af nærværende regler bedes EFTA-staterne informere EFTA-Tilsynsmyndigheden om, hvorvidt de accepterer de i reglerneindeholdte henstillinger. Derefter bedes de senest den 1. januar 1999 meddele Tilsyns-myndigheden, hvilke foranstaltninger de har truffet for at imødekomme dem. Skulle detvise sig — enten via rapporterne eller p anden mde — at de anvendte systemer iEFTA-staterne stadig involverer statsstøtte, vil Tilsynsmyndigheden i overensstemmelsemed den ovenfor skitserede politik vurdere støtten p grundlag af EØS-aftalens artikel 61og artike l 1 i protokol nr. 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen.
15) Tilsynsmyndigheden vil i samarbejde med EFTA-staterne og interesserede parter tage
definitionen p markedsmæssige risici op til fornyet overvejelse og se p, hvorledesnærværende regler har fungeret i lyset af markedsudviklingen og eventuel EØS-relevantlovgivning. Alle oplysninger, som Tilsynsmyndigheden modtager fra EFTA-staterne oginteresserede parter i forbindelse med en sdan gennemgang, vil — med tilladelse fradem, der har givet oplysningerne — blive stillet til rdighed for alle andre deltagendeparter.
(1) Dette kapitel svarer til meddelelse fra Kommissionen til medlemsstaterne i henhold til EF-
traktatens artikel 93, stk. 1, med henblik p anvendelse af traktatens artikel 92 og 93 p kort-fristet eksportkreditforsikring (EFT C 281 af 17. 9. 1997, s. 4).
(
2) I Kommissionens syvende beretning om konkurrencepolitikken (1997), punkt 242, fastslog
Kommissionen, at eksportstøtte i samhandelen inden for EF ikke kan meddeles fritagelse,uanset hvilken intencitet eller form støtten har, eller hvad der er dens begrundelse ellerforml.
(
3) Se EF-Domstolens dom i sag C-142/87, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1990,
s. I-959. Se ogs dom af 9. august 1994 i sag C-44/93, Assurances du Crdit mod OND ogBelgien, Sml. 1994, s. I-3829 (præmis 30).
(
4) »Kreditforskning og enhedsmarkedet 1992 (kortfristet)«, betænkning forelagt af Koordina-
tionsgruppen, referent Ph. Callut.
(5) Se EF-Domstolens domme i sag C-63/89, Assurances du Crdit og Cobac mod Rdet og
Kommissionen, Sml. 1991, s. I-1799, og i sag C-44/93, Assurances du Crdit mod OND ogBelgien, Sml. 1994, s. I-3829.
(
6) I visse tilfælde er mellemlange og langfristede forretningstransaktioner ikke dækket af en
garanti, men derimod af en omfattende genforsikringsaftale med regeringen.
(7) Eller med et tilsvarende genforsikringsarrangement.
(8) Eller ikke-offentlige garanter. En offentlig debitor eller garant er en debitor eller garant, der
p den ene eller anden mde repræsenterer den offentlige myndighed selv, og som hverkenaf domstolene eller administrativt kan erklæres for insolvent. Med henblik p nærværenderegler betragtes offentligt ejede eller kontrollerede selskaber, som er hjemmehørende i de ibilag IX til disse retningslinjer anførte lande, hvori der bestr markedsmæssige risici, og somer underkastet den normale selskabslovgivning, som ikke-offentlige debitorer/garanter.
(
9) Dvs. krig, revolution, naturkatastrofer, atomulykker osv., ikke skaldte »kommercielle kata-
stroferisici« (hvortil henføres en katastrofal akkumulation af tab p individuelle købere ellerlande), der kan dækkes ved en excedent genforsikringskontrakt, og som betragtes somkommercielle risici.
‹‹ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 120/35 23. 4. 98
(10) Hvis offentlige eller offentligt støttede eksportkreditforsikringsselskaber, der forsikrer ikke-
markedsmæssige risici, stiller en betingelse, om at markedsmæssige risici skal dækkes, kandette udgøre en overtrædelse af EØS-aftalens artikel 54. Bde EFTA-Tilsynsmyndigheden ogEF-Kommissionen kan skride ind heroverfor, ligesom det ogs kan indbringes for domsto-lene og for de nationale konkurrencemyndigheder.
(
11) Rdets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller
ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forretningsvirksomhedbortset fra livsforsikring (EFT L 228 af 16. 8. 1973, s. 3), jf. nr . 2 i bilag IX til EØS-aftalen.
(
12) Rdets direktiv 87/343/EØF af 22. juni 1987 om ændring af direktiv 73/239/EØF af 24. juli
1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang tilog udøvelse af direkte forretningsvirksomhed bortset fra livsforsikring (EFT L 185 af 4. 7.1987, s. 72), jf. nr . 2 i bilag IX til EØS-aftalen, tredje led.
(
13) Se EF-Domstolens dom i sag C-63/89, Assurances du Crdit og Cobac mod Rdet og
Kommissionen, Sml. 1991, s. 1-1848 (præmis 22).
(14) Se kapitel 19 og 20 i nærværende retningslinjer for statsstøtte.
(15) Se EF-Domstolens dom af 23. februar 1961 i sag 30/59, Steenkolenmijnen mod Den Høje
Myndighed, Sml. 1954-1964, s. 211, præmis 19; dom af 2. juli 1974 i sag 173/73, Italien modKommissionen, Sml. 1974, s. 709 ff.; dom af 17. september 1980 i sag 730/79, Philip Morrismod Kommissionen, Sml. 1980, s. 2671 ff.
(
16) I en dom afsagt i sag C-142/87, Belgien mod Kommissionen, som nævnt i en fodnote til
punkt 17A.1.1) fastslog EF-Domstolen, at ikke alene støtte til eksport inden for EF, men ogsstøtte til eksport ud af EF kan pvirke konkurrencen og samhandelen inden for EF. Bdeeksport inden for og ud af EF er forsikret af eksportkreditforsikringsselskaber, og støtte tilbegge former for eksport kan derfor pvirke konkurrencen og samhandelen inden for EF.
(
17) Dom af 18. april 1991 i sag C-63/89, Sml. 1991, s. I-1849 (præmis 24) som nævnt i en
fodnote til punkt 17A.1.3). Generaladvokat Tesauro udtalte i sit forslag til afgørelse af denpgældende sag, at dersom der er konkurrence mellem private og offentlige eller offentligtstøttede eksportkreditforsikringsselskaber, er det højst tvivlsomt, om medlemsstaterne lovligtkan yde offentlig støtte til de offentlige foretagender. En sdan intervention kan være ufore-nelig med statsstøttereglerne, Sml. 1991, s. I-1835 (præmis 15).
(
18) Rdets direktiv 91/674/EØF af 19. december 1991 om forsikringsselskabers rsregnskaber og
konsoliderede regnskaber (EFT L 374 af 31. 12. 1991, s. 7), som ændret med henblik pEØS-aftalen ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-Udvalg nr. 7/94 (EFT L 160 af 28. 6.1994 og EØS-tillægget til EFT 17 af 28. 6. 1994).«
»BILAG IX
LISTE OVER LANDE, HVORI DER BESTR MARKEDSMÆSSIGE RISICI MED
HENBLIK P ANVENDELSE AF BESTEMMELSERNE I KAPITEL 17A OM KORT-
FRISTET EKSPORTKREDITFORSIKRING
Lande, som har underskrevet EØS-aftalen
Belgien
DanmarkDet Forenede Kongerige
‹‹ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 120/36 23. 4. 98
Finland
FrankrigGrækenlandIrlandItalienLuxembourgNederlandenePortugalSpanienSverigeTysklandØstrigIslandLiechtensteinNorge
Andre lande, der er medlemmer af OECD, og som betragtes som lande, hvori der bestr
markedsmæssige risici
Australien
CanadaJapanNew ZealandSchweizUSA«
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. marts 1998
For EFTA-Tilsynsmyndigheden
Knut ALMESTAD
Formand