DA Den Europæiske Unions Tidende L 287/14

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS AFGØRELSE

Nr. 204/11/KOL

af 29. juni 2011

om den formodede statsstøtte, der ydes til virksomheder, som tilhører Norsk Film-koncernen (Norge)

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN ("MYNDIGHEDEN") HAR —

UNDER HENVISNING til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde ("EØS-aftalen"), særlig artikel 61 og 62,

UNDER HENVISNING til aftalen mellem EFTA-landene om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol ("tilsyns- og domstolsaftalen"), særlig artikel 24,

UNDER HENVISNING til protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen ("protokol 3"), særlig artikel 1, stk. 2, i del I og artikel 4, stk. 4, og artikel 7, stk. 1, i del II,

EFTER AT HAVE opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, i del II i protokol 3 (1), og

ud fra følgende betragtninger:

I. FAKTA

1. Sagsforløb

Ved skrivelse af 23. marts 2006 (sag nr. 368163) klagede flere norske filmselskaber (2) over, at de norske myndigheder havde ydet årlige tilskud til Norsk FilmStudio AS/Filmparken AS i årene 2000-2005.

Efter en række brevvekslinger vedtog myndigheden afgørelse nr. 491/09/KOL om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, som blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende og i EØS-tillægget hertil (3). Myndigheden bad interesserede parter indsende deres bemærkninger. Myndigheden modtog ingen bemærkninger fra tredjeparter.

De norske myndigheder fremsatte deres bemærkninger pr. brev af 2. februar 2010 (sag nr. 545244).

2. Norsk Film-koncernen

Norsk Film AS blev etableret i 1932 af sammenslutningen af kommunale biografer. Virksomhedens filmstudie åbnede i 1935. I statsbudgettet for 1947 besluttede den norske regering at påtage sig et større ansvar for produktion af film. I 1950'erne og 1960'erne stod Norsk Film AS over for økonomiske problemer, hvilket fik regeringen til at yde tilskud til virksomheden for at sikre dens videre eksistens. Efter at virksomheden blev erklæret konkurs i slutningen af 1960'erne, besluttede regeringen at påtage sig det fulde ansvar for virksomhedens fremtid. Fra 1974 ejede staten 77,6 % af aktierne i virksomheden. Norsk Film AS havde to formål: at stille de nødvendige faciliteter til rådighed for produktionen af norske spillefilm og at producere norske film.

ScanCam AS blev grundlagt i 1986 af Norsk Film AS og avisen VG (Verdens Gang) med udgangspunkt i den eksisterende kameraafdeling hos Norsk Film AS. Senere ejede Norsk Film AS og Schibsted ASA hver 50 % af aktierne i ScanCam AS. Den 31. december 1998 solgte Schibsted ASA sin andel til Norsk Film AS, og ScanCam AS fortsatte som et 100 % ejet datterselskab under Norsk FilmStudio AS fra 1999.

Norsk FilmStudio AS, der blev grundlagt i 1989, var et 100 % ejet datterselskab under Norsk Film AS. Indtil 1989 var studiet og de tekniske faciliteter en integreret afdeling under Norsk Film AS. Norsk FilmStudio AS blev grundlagt for at foretage en klar adskillelse mellem virksomhedens rolle som producent og dens rolle i forbindelse med opretholdelsen af infrastrukturen for filmproduktion (studiefaciliteter og tekniske faciliteter).

I 2001 indførte den norske regering en reform af sin filmpolitik, og der blev foretaget en mere tydelig skelnen mellem statens ansvarsområder og den private sektors ansvarsområder. Private produktionsselskaber skulle have ansvaret for at producere film. Det blev derfor foreslået at sælge aktierne i Norsk Film AS. Staten ville beholde ansvaret for studierne, da denne del af produktionsprocessen ikke ansås for at kunne klare sig på markedsvilkår. I 2001 blev Norsk Film AS opsplittet i to separate virksomheder: en virksomhed for filmproduktion ved navn Norsk Film AS og en virksomhed for infrastruktur ved navn Filmparken AS. De resterende aktiver i virksomheden forblev i Filmparken AS. Norsk FilmStudio AS fortsatte som et 100 % ejet datterselskab under Filmparken AS. Den 25. juni 2001 fusionerede Norsk FilmStudio AS med Filmparken AS. Staten solgte sine aktier i produktionsselskabet Norsk Film AS til et privat produktionsselskab ved navn Diopter AS den 4. januar 2002.

I 2002 blev Filmparken AS omdøbt til Norsk FilmStudio AS igen.

I 2004 fusionerede ScanCam AS med Norsk FilmStudio AS.

I 2009 fusionerede Norsk FilmStudio AS og The Chimney Pot AS og blev til Storyline Studios AS. Efter fusionen ejer Filmparken AS 60 % af virksomheden, og 40 % er ejet af aktionærerne i det tidligere The Chimney Pot AS.

Storyline Studios AS leverer alle former for udstyr og tjenesteydelser til filmindustrien, herunder filmstudier, grip og lys, kameraer, postproduktion, kostumer, finansiering, kontorfaciliteter, line production og filmkataloger.

3. Beskrivelse af de undersøgte foranstaltninger

Myndigheden undersøgte to forskellige foranstaltninger: udbetalingen af tilskuddet på 36 mio. NOK (jf. afsnit 3.1) og den skattemæssige præferencebehandling, som nogle virksomheder, der tilhører Norsk Film-koncernen, har modtaget (jf. afsnit 3.2).

3.1 Udbetaling af tilskuddet på 36 mio. NOK

Fra 1970'erne og indtil 2006 blev der ydet årlige tilskud til forskellige virksomheder, som tilhører Norsk Film-koncernen. I de årlige budgetter for 1971-1972 henvises der til en "eksisterende støtteordning". Tilskuddene blev udbetalt af det norske kultur- og kirkeministerium.

Myndigheden anførte i sin afgørelse nr. 491/09/KOL, at de årlige udbetalinger fra den norske stat siden 1970'erne til forskellige virksomheder, som tilhører Norsk Film-koncernen, med henblik på produktion af spillefilm og opretholdelse af den nødvendige infrastruktur for produktion af film var baseret på en eksisterende støtteordning.

De norske myndigheder har angivet, at det norske parlament i 1997 besluttede at yde et tilskud på 36 mio. NOK til Norsk Film AS til forbedring, modernisering og udvikling af produktionsfaciliteterne ved navn "Filmparken". Tilskuddet blev tildelt via nationalbudgettets sektion for tilskud til nationale kulturbygninger. Beløbet blev tildelt over en toårig periode, idet der blev udbetalt 10 mio. NOK i 1998 og de resterende 26 mio. NOK i 1999. Tilskuddet dækkede delvist moderniseringen og forbedringen af studiefaciliteterne og delvist udviklingen af nye administrationsfaciliteter.

Myndigheden anførte i afgørelse nr. 491/09/KOL, at eftersom udbetalingen af tilskuddet på 36 mio. NOK var baseret på en anden budgettildeling, og det specifikke beløb blev fastsat til et særligt formål (renovering), kunne der være tale om ny støtte. Myndigheden var i tvivl om, hvorvidt dette tilskud var en del af den eksisterende støtteordning, eller om det udgjorde en ny støtteforanstaltning.

3.2 Skattemæssig præferencebehandling

Norsk Film AS og Norsk FilmStudio AS var fra 1995 fritaget for at betale skat. Denne fritagelse var baseret på afsnit 26, stk. 1, litra k), i den tidligere norske skattelov af 18. august 1911 nr. 8, som blev erstattet af den norske skattelov af 26. marts 1999 nr. 14 (4).

Ifølge afsnit 2-32 i den norske skattelov, som for øjeblikket fastsætter reglerne for denne gunstige beskatningsordning, er nonprofitorganisationer, institutioner og virksomheder fritaget for at betale selskabsskat, for så vidt de ikke har sigte på fortjeneste.

Hvorvidt en institution eller en virksomhed anses for at være en nonprofitorganisation i overensstemmelse med afsnit 2-32, fastlægges på baggrund af objektive kriterier, idet virksomhedens formål har afgørende betydning. Således tyder et velgørende formål på, at der er tale om en nonprofitorganisation. For at bestemme virksomhedens formål ser skattemyndighederne bl.a. på dens vedtægter, herunder dens vedtægtsbestemte formål og de aktiviteter, der faktisk udføres. Det tages også i betragtning, hvorvidt organisationen er engageret i konkurrencemæssige aktiviteter. Hvis virksomheden udøver økonomiske eller kommercielle aktiviteter og konkurrerer med skattepligtige overskudsbaserede virksomheder, er det tegn på, at den er skattepligtig. Et andet element, der skal tages hensyn til, er karakteren af virksomhedens finansiering. Hvis virksomheden finansieres via private gaver eller andre bidrag, er det et tegn på, at virksomheden har et almennyttigt formål.

En nonprofitorganisation er fritaget for at betale selskabsskat af profit, der er opstået som følge af virksomhedens almennyttige formål. Der skal – på visse betingelser – betales selskabsskat af indkomst fra kommercielle aktiviteter (5).

Hvorvidt afsnit 2-32 finder anvendelse på en virksomhed eller organisation, fastslås af skattemyndighederne som en del af den normale årlige vurderingsproces. På baggrund af de oplysninger, som skatteyderen angiver i sin selvangivelse, og andre tilgængelige oplysninger fastslår de lokale skattemyndigheder, hvilken beskatningsordning der er gældende.

Norsk Film AS, Norsk FilmStudio AS og ScanCam AS blev fritaget for at betale skat, fordi virksomhederne tjente et almennyttigt formål. Indtil 1995 ansøgte Norsk Film AS og Norsk FilmStudio AS ikke om at blive dækket af den særlige ordning. Efter deres ansøgninger var de omfattet af denne ordning fra 1995 indtil 2001.

I 2001 blev Norsk Film AS opsplittet i to separate virksomheder: en virksomhed for filmproduktion ved navn Norsk Film AS og en virksomhed for infrastruktur ved navn Filmparken AS. Fra 2002 modtog virksomhederne ikke længere statsstøtte og udøvede normale forretningsaktiviteter. De blev derfor anset som normale overskudsbaserede virksomheder og var derfor forpligtet til at betale almindelig selskabsskat.

Indtil 1998 ejede Norsk Film AS og Schibsted ASA hver 50 % af aktierne i ScanCam AS. ScanCam AS blev derfor ikke anset som en integreret del af Norsk Film AS' virksomhed. Fra december 1998 var ScanCam AS 100 % ejet af først Norsk Film AS og derefter fra 1999 af Norsk FilmStudio AS (det 100 % ejede datterselskab til Norsk Film AS). Efter denne ændring anså skattemyndighederne ScanCam AS for at være en integreret del af Norsk Film AS' aktiviteter, og virksomheden var derfor underlagt den samme beskatningsordning i årene 1998-2000. ScanCam AS gav overskud i årene 1998, 1999, 2000 og 2001 (6).

I deres evaluering anførte skattemyndighederne, at virksomhederne kunne få status som nonprofitorganisationer på baggrund af følgende elementer: Norsk Film AS' vedtægter, hvori det var angivet, at virksomheden tjente et almennyttigt formål, det forhold, at 97,7 % af aktierne var ejet af staten og lokale kommuner, og det forhold, at virksomheden primært blev finansieret via statsstøtte.

Skattemyndighederne anførte endvidere, at skattefritagelsen blev givet under forbehold af, at et eventuelt overskud skulle anvendes fuldt ud til at opfylde virksomhedens formål inden for rammerne af en nonprofitorganisation. Datterselskabet Norsk FilmStudio AS blev betragtet som en integreret del af Norsk Film AS' aktiviteter og var omfattet af den samme skattefritagelse. De norske myndigheder har anført, at Norsk FilmStudio AS ikke gav overskud i årene 1995-2001, og at anvendelsen af den gunstige beskatningsordning følgelig ikke havde nogen virkning.

Virksomhederne skal nu alle betale almindelig selskabsskat.

Myndigheden anførte i afgørelse nr. 491/09/KOL, at det var tvivlsomt, hvorvidt fritagelsen for at betale selskabsskat på baggrund af bestemmelsen om fritagelse for nonprofitorganisationer kan berettige skattefritagelsen i forbindelse med virksomhederne, som tilhører Norsk Film-koncernen.

Støtten i form af en fritagelse for selskabsskat udgør driftsstøtte. En sådan støtte er kun tilladt under særlige omstændigheder og især i situationer, hvor kriterierne i myndighedens retningslinjer er opfyldt (f.eks. for visse typer miljø- eller regionalstøtte). Myndigheden rejste derfor tvivl om, hvorvidt de særlige skatteregler – som fandt anvendelse på nogle af de virksomheder, der tilhører Norsk Film-koncernen – kunne være berettigede i henhold til bestemmelserne om statsstøtte i EØS-aftalen.

4. Bemærkninger fra de norske myndigheder

4.1 Udbetaling af tilskuddet på 36 mio. NOK

4.1.1 Udbetalingen af tilskuddet kan ikke betragtes som statsstøtte

De norske myndigheder fremfører, at udbetalingen af de 36 mio. NOK ikke kan betragtes som statsstøtte.

De norske myndigheder anlægger en effektbaseret synsvinkel og hævder, at det tilskud, der er under revision, faktisk ikke gav modtageren nogen økonomisk fordel.

De norske myndigheder anfører, at ingen af virksomhederne opnåede økonomiske fordele som følge af tilskuddet til forbedring og modernisering af Filmparken. Norsk FilmStudio AS havde ansvaret for at udleje faciliteterne til alle produktionsselskaber i Norge. Der var en klar selskabsretlig opsplitning i Norsk Film-koncernen af aktiviteterne i forbindelse med produktion af film og udlejning af produktionsfaciliteter. Der var fri adgang til produktionsfaciliteterne for alle norske produktionsselskaber (herunder Norsk Film AS) på samme vilkår og betingelser. Udlejningsaktiviteterne var ikke rentable og gav underskud for Norsk FilmStudio AS.

De norske myndigheder fremfører, at det ikke kan siges, at foranstaltningen gav Norsk Film-koncernen en økonomisk fordel, da tilskuddet tydeligvis ikke havde denne effekt. Hensigten med og effekten af foranstaltningen var snarere at give norske filmproducenter adgang til produktionsfaciliteter. De understreger, at det kun var på grund af en markedsfejl, at Norsk FilmStudio AS fungerede som eneleverandør af udlejning af studiefaciliteter, hvor film af en vis længde og kvalitet kunne produceres. Virksomheden gjorde dette til gavn for alle producenter og opnåede ikke nogen økonomisk fordel.

4.1.2 Foranstaltningen ville under alle omstændigheder udgøre eksisterende støtte

De norske myndigheder fremfører, at selv hvis tilskuddet på 36 mio. NOK var statsstøtte, ville det under alle omstændigheder udgøre eksisterende støtte.

De norske myndigheder anfører, at udbetalingen af tilskuddet på 36 mio. NOK var en del af den eksisterende støtteordning i form af udbetalingen af årlige tilskud.

De norske myndigheder hævder, at det forhold, at tilskuddet blev udbetalt fra et andet budget end det, der blev anvendt til de årlige tilskud, ikke er et klart tegn på, at tilskuddet udgjorde en særskilt og ny foranstaltning. De forklarer, at det forhold, at tilskuddet i 1998-1999 blev tildelt via en anden budgetpost, "kun var en tilfældighed og et teknisk spørgsmål, og udbetalingen af de 36 mio. NOK kunne lige så vel have været tildelt via budgetsektionen for finansiering af film og fordelt over en periode på ti år og dermed være "smeltet sammen med" de årlige udbetalinger til Norsk Film AS, som omfatter både drifts- og investeringsstøtte. Det forhold, at tilskuddet i 1998-1999 blev tildelt via en anden budgetpost, var et resultat af den nye organisation af den [nationale] budgetsektion for bidrag til opførelsen af nationale bygninger". De norske myndigheder fremfører endvidere, at det, der er vigtigt, er, at udbetalingen var en del af en systematisk og løbende række af udbetalinger til den samme modtager, og at karakteren af støtten er uændret. Ordningen har efter sigende altid bestået af en investeringsdel og en driftsdel.

Forbedrings- og moderniseringsprocessen havde været i gang i noget tid, og omkostningerne i forbindelse hermed var, indtil 1998-1999, blevet anslået til 13 mio. NOK. Dette beløb omfattede bidrag fra den norske stat via den eksisterende støtteordning, som blev indført i 1970'erne. I 1997 stod det imidlertid klart, at 13 mio. NOK ikke var nok til at færdiggøre arbejdet, og derfor blev det besluttet at tildele yderligere 36 mio. NOK for at fuldføre forbedringen.

De norske myndigheder fremlagde data for myndigheden til støtte for, at der også tidligere var blevet tildelt og øremærket beløb til forbedring og modernisering af infrastrukturer, som var nødvendige for at opretholde betingelserne for produktion af film.

Endelig fremfører de norske myndigheder, at det forhold, at tilskuddet var meget større, end de årlige udbetalinger hidtil havde været, ikke var tegn på, at det udgjorde ny støtte. De henviser til EU-Domstolens dom i sagen Namur-Les-Assurances (7): "fremkomsten af ny støtte eller ændringen af eksisterende støtte kan ikke vurderes på basis af støttens omfang eller især beløbet heraf i finansiel henseende til enhver tid i virksomhedens levetid, hvis støtten ydes i henhold til tidligere lovbestemmelser, som forbliver uændrede".

4.1.3 Ny støtte ville under alle omstændigheder være forenelig

De norske myndigheder fremfører, at foranstaltningen, hvis myndigheden konkluderede, at den udgjorde ny støtte, under alle omstændigheder ville være forenelig med EØS-aftalens funktion. De anfører, at foranstaltningen ville være i overensstemmelse med artikel 61, stk. 3, litra c), i EØS-aftalen, da formålet med tilskuddet var kulturbevarelse, og foranstaltningen var nødvendig og rimelig for dette mål.

De norske myndigheder anfører, at produktionen af film er en vigtig kulturel udtryksform og udgør en del af den nationale arv. Uden egnede produktionsfaciliteter ville der ikke være nogen filmproduktion. Tilskuddet var endvidere et nødvendigt indgreb på grund af en markedsfejl. De norske myndigheder understreger også, at myndigheden har godkendt støtteforanstaltninger for audiovisuelle ordninger, som ikke ville have nogen effekt, hvis den nødvendige infrastruktur til produktion af audiovisuelle værker ikke fandtes.

4.2 Skattemæssig præferencebehandling

4.2.1 Anvendelsen af den skattemæssige præferencebehandling kan ikke betragtes som statsstøtte

De norske myndigheder understreger for det første, at myndigheden i sin afgørelse nr. 491/09/KOL ikke rejste tvivl om den faktiske fritagelsesordning for selskabsskat for nonprofitorganisationer, men undersøgte anvendelsen af en sådan ordning for visse virksomheder, som tilhører Norsk Film-koncernen. Det er derfor den faktiske anvendelse eller den uretmæssige anvendelse af beskatningsordningen på visse virksomheder, som er under revision.

For det andet fremfører de norske myndigheder, at de ikke selv har overvejet, hvorvidt afsnit 2-32 i den norske skattelov blev anvendt korrekt for virksomhederne, som tilhører Norsk Film-koncernen, da de ikke er en skattevurderingsmyndighed.

De har imidlertid anført, at "skattemyndighedernes eventuelle uretmæssige anvendelse af en generel skattebestemmelse til fordel for skatteyderen ikke udgør statsstøtte. (…) Hvis der er tale om, at en national skattebestemmelse er blevet anvendt uretmæssigt, skal det primært korrigeres af skattemyndighederne eller domstolene i henhold til den relevante nationale lovgivning. (…) Det ville skabe en umulig situation, hvis enhver uretmæssig anvendelse af nationale skattebestemmelser, som medførte en uberettiget fordel for en bestemt skatteyder, udgjorde statsstøtte".

De norske myndigheder understreger, at eftersom konsekvenserne af uretmæssig beskatning kan variere, medmindre det er et spørgsmål om vedvarende uretmæssighed, bør der træffes afhjælpende foranstaltninger i henhold til national lovgivning, og der bør ikke foretages revision i henhold til statsstøttereglerne i EØS-aftalen.

4.2.2 Anvendelsen af den skattemæssige præferencebehandling var under alle omstændigheder baseret på en eksisterende støtteordning

De norske myndigheder fremfører endvidere, at anvendelsen af en skattebestemmelse, som har været gældende før EØS-aftalens ikrafttræden, ikke under nogen omstændigheder ville udgøre ny støtte, men blot anvendelse af en eksisterende støtteordning.

De anfører, at "den almindelige anvendelse af den generelle regel og evalueringen af, hvorvidt den finder anvendelse i et specifikt tilfælde, ikke under nogen omstændigheder kan udgøre ny støtte og ikke som sådan kræver nogen anmeldelse til myndigheden. Hvis individuelle anvendelser af en eksisterende støtteordning udgjorde ny støtte, ville grænserne for, hvad der kan betragtes som ny støtte, blive udvidet på en urimelig måde, og omfanget af forenelig støtte i form af den eksisterende støtte i henhold til statsstøttereglerne ville blive udvandet".

II. VURDERING

1. Forekomst af statsstøtte

Artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen har følgende ordlyd:

»Medmindre andet er bestemt i denne aftale, er støtte, som ydes af EF's medlemsstater, EFTA-lande eller ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.«

1.1 Forekomst af statsmidler

Foranstaltningen skal være ydet af staten eller ved hjælp af statsmidler.

1.1.1 Betaling af tilskuddet på 36 mio. NOK

Tilskuddet på 36 mio. NOK blev udbetalt via statsbudgettets sektion for tilskud til nationale kulturbygninger.

Myndigheden anser derfor betingelsen om, at der skal være tale om statsmidler, for at være opfyldt.

1.1.2 Gunstig beskatningsordning

Norsk Film AS og dets datterselskab Norsk FilmStudio AS blev fritaget for at betale skat for årene 1995 til 2001. I et brev af 18. marts 1996 gav skattekontoret i Bærum tilsagn til skattefritagelse for skatteåret 1995 under forbehold af, at et eventuelt overskud skulle anvendes fuldt ud til at opfylde virksomhedens formål inden for rammerne af en nonprofitorganisation.

ScanCam AS (det datterselskab, der udlejede kameraer) blev fritaget for at betale skat i 1998-2001 af samme årsag.

Som følge af den gunstige beskatningsordning gav staten afkald på de skatteindtægter, den normalt ville have modtaget fra de pågældende virksomheder. Manglen på disse skatteindtægter var en byrde for staten svarende til de udgifter, der normalt belaster budgetterne i de pågældende virksomheder (8).

Det forhold, at vurderingen blev gennemført af de lokale skattemyndigheder, har ingen indvirkning på konstateringen af, at der var tale om statsmidler (9).

1.2 Begunstigelse af visse virksomheder eller visse produktioner

1.2.1 Betaling af tilskuddet på 36 mio. NOK

For det første skal foranstaltningen have givet Norsk FilmStudio AS/Filmparken AS fordele, som har mindsket de byrder, der normalt belaster deres budget. Tilskuddet på 36 mio. NOK gav modtagerne en økonomisk fordel, de ikke ville have haft som led i deres normale forretningsførelse. Det styrkede dermed Norsk FilmStudio AS'/Filmparken AS' finansielle stilling sammenlignet med andre virksomheder, som producerer film i EØS.

For det andet skal foranstaltningen være selektiv, forstået således, at den begunstiger "visse virksomheder eller visse produktioner".

Myndigheden anser udbetalingen af tilskuddet på 36 mio. NOK til forbedring af studiefaciliteterne for at have været selektiv, eftersom modtageren udtrykkeligt blev angivet.

1.2.2 Gunstig beskatningsordning

Nogle af virksomhederne i Norsk Film-koncernen blev fritaget for at betale den normalt gældende selskabsskat, og de blev dermed fritaget for udgifter, som normalt belaster en virksomheds budget. De ville ikke have haft denne fordel i deres normale forretningsførelse.

Myndigheden anerkender dog, at EU-Domstolen og EFTA-Domstolen konsekvent har fastholdt, at foranstaltninger, der giver visse modtagere fordele, ikke er selektive, hvis de kan retfærdiggøres af karakteren og opbygningen af den ordning, som de er en del af.

I myndighedens retningslinjer for anvendelse af statsstøttereglerne i forbindelse med foranstaltninger, der vedrører direkte beskatning af virksomhederne, er det desuden udtrykkeligt fastsat, at "det siger sig selv, at der ikke kan opkræves indkomstskat, hvis der ikke er skabt nogen indtjening. Skattesystemets karakter kan således berettige, at virksomheder, der ikke arbejder med gevinst for øje, som f.eks. fonde eller foreninger, udtrykkeligt fritages for indkomstskat, hvis de rent faktisk ikke kan skabe indtjening."

Myndigheden anfægtede ikke i sin afgørelse nr. 491/09/KOL, at den gunstige beskatningsordnings karakter og logik kan berettige ordningen. Den var i tvivl om anvendelsen af ordningen i forhold til de pågældende virksomheder. Disse virksomheder blev fritaget for selskabsskat i henhold til afsnit 26, stk. 1, litra k), i den tidligere norske skattelov af 18. august 1911 nr. 8, som blev erstattet af den norske skattelov af 26. marts 1999, nr. 14. Når den anvendes, fritager denne ordning organisationer, som opfylder visse kriterier, der primært er relateret til deres almennyttige formål, for selskabsskat.

Ifølge de oplysninger, som de norske myndigheder har fremlagt, blev Norsk Film AS, Norsk FilmStudio AS og ScanCam AS fritaget for at betale skat, fordi virksomhederne tjente et almennyttigt formål. Myndigheden kan i sin vurdering ikke erstatte de norske lokale skattemyndigheder med sig selv. På baggrund af de oplysninger, den har modtaget, finder myndigheden ikke, at den har tilstrækkelig dokumentation for, at den gunstige beskatningsordning er blevet anvendt uretmæssigt på de tre virksomheder, og at foranstaltningen derfor kan siges at have en selektiv karakter.

Myndigheden kan derfor ikke konkludere, at anvendelsen af den gunstige beskatningsordning på Norsk FilmStudio AS/Filmparken AS/ScanCam AS baseret på de oprindelige kriterier i den norske skattelov af 1911 indebærer nogen former for statsstøtte.

1.3 Konkurrenceforvridning og indvirkning på samhandelen mellem de kontraherende parter

Statsstøtte til specifikke virksomheder anses for at være konkurrenceforvridende og have en indvirkning på samhandelen mellem de kontraherende parter, hvis modtageren udøver en økonomisk aktivitet, som involverer samhandel mellem de kontraherende parter. Biograffilm kan produceres på alternative produktionssteder inden for EØS. De handles efterfølgende mellem de kontraherende parter i EØS-aftalen. Støtte til en virksomhed, som producerer spillefilm og stiller studier til rådighed, kan derfor forvride konkurrencen mellem forskellige steder for produktion af film. Den foranstaltning, der er under undersøgelse, kan således anses for at være konkurrenceforvridende og have en indvirkning på samhandelen mellem de kontraherende parter.

1.4 Konklusion

På baggrund af de elementer, der er gennemgået ovenfor, konkluderer myndigheden, at udbetalingen af 36 mio. NOK udgjorde statsstøtte, og at anvendelsen af den gunstige beskatningsordning på Norsk FilmStudio AS/Filmparken AS/ScanCam AS ikke indebar nogen former for statsstøtte.

Myndigheden analyserer derfor kun udbetalingen af tilskuddet på 36 mio. NOK i det følgende.

2. Procedure

Proceduren for ny støtte er fastlagt i artikel 1, stk. 3, i del I i protokol 3. Hvis myndigheden er i tvivl om foreneligheden af en sådan støtteforanstaltning, åbner den den formelle undersøgelsesprocedure, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i del I i protokol 3 og i artikel 4, stk. 4, i del II i protokol 3.

En særskilt procedure for eksisterende støtte er omhandlet i artikel 1, stk. 1, i del I i protokol 3. I henhold til denne bestemmelse foretager myndigheden sammen med EFTA-landene en løbende undersøgelse af alle de støtteordninger, som findes i disse stater. Den foreslår dem sådanne foranstaltninger, som EØS-aftalens funktion eller gradvise udvikling kræver.

Enhver vurdering i forbindelse med en afgørelse om at åbne den formelle undersøgelsesprocedure, i forhold til hvorvidt en potentiel støtteforanstaltning udgør ny eller eksisterende støtte, er nødvendigvis kun foreløbig. Selv hvis myndigheden på baggrund af de på dette tidspunkt foreliggende oplysninger besluttede sig for at åbne en formel undersøgelsesprocedure på basis af artikel 1, stk. 3 og stk. 2, i del I i protokol 3, kan den stadig i den afgørelse, der afslutter proceduren, konkludere, at foranstaltningen faktisk udgør eksisterende støtte (10). Hvis der er tale om eksisterende støtte, skal myndigheden følge proceduren for eksisterende støtte (11). Som følge heraf ville myndigheden i så fald skulle lukke den formelle undersøgelsesprocedure og i givet fald åbne proceduren for eksisterende støtte som fastlagt i artikel 17-19 i del II i protokol 3 (12).

De oplysninger, der var blevet fremlagt for myndigheden på det tidspunkt, hvor den besluttede sig for at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, kunne ikke berettige en foreløbig konklusion om, at den involverede støtte var eksisterende støtte, og myndigheden behandlede derfor disse foranstaltninger inden for rammerne af reglerne om ny støtte.

Myndigheden konkluderer under den formelle undersøgelsesprocedure, hvorvidt der er tale om nye støtteforanstaltninger, og om de er forenelige. Hvis der er tale om eksisterende støtte, vil myndigheden, eftersom de to foranstaltninger under undersøgelse nu er afsluttet, lukke den formelle undersøgelsesprocedure uden at åbne proceduren for eksisterende støtte, da denne procedure ville være uden genstand.

3. Udbetaling af tilskuddet på 36 mio. NOK – eksisterende støtte

I henhold til artikel 1, litra b), pkt. i), i del II i protokol 3 er eksisterende støtte: "enhver form for støtte, der eksisterede inden EØS-aftalens ikrafttræden i de pågældende EFTA-lande, dvs. støtteordninger og individuel støtte, som var trådt i kraft før og er blevet fortsat efter EØS-aftalens ikrafttræden". Ændringer af denne støtte udgør ny støtte i henhold til artikel 1, litra c).

De norske myndigheder har i forbindelse med deres bemærkninger til afgørelse nr. 491/09/KOL (jf. afsnit 4.1.2 ovenfor) fremsendt yderligere oplysninger.

Myndigheden finder, som angivet i afgørelse nr. 491/09/KOL, at de årlige udbetalinger fra den norske stat siden 1970'erne til Norsk FilmStudio AS/Filmparken AS med henblik på produktion af spillefilm og opretholdelse af den nødvendige infrastruktur for produktion af film var baseret på en eksisterende støtteordning.

Myndigheden finder, at udbetalingen af 36 mio. NOK blev gennemført i sammenhæng med den eksisterende støtteordning.

Det lader for det første til, at de årlige tilskud, der blev udbetalt i løbet af årene, altid omfattede en del til investeringsstøtte og en del til driftsstøtte (13). De norske myndigheder har således angivet, at forbedrings- og moderniseringsprocessen allerede var blevet påbegyndt og indtil 1998-1999 var blevet anslået til 13 mio. NOK, som skulle dækkes via de årlige tilskud. De norske myndigheder fremlagde uddrag af budgetforslag, som viser, at der var blevet tildelt flere betydelige beløb til Norsk Film AS med henblik på forbedring og modernisering af den nødvendige infrastruktur til produktion af film (14). Det forhold, at det specifikke tilskud var øremærket til renovering, skulle derfor ikke anses for at udgøre en ændring af den eksisterende støtteordning.

For det andet er det forhold, at udbetalingen af tilskuddet skete fra et andet budget end det, der anvendes til de årlige tilskud, irrelevant i det aktuelle tilfælde. Dette var rent budgetteknisk og skete som følge af en ny måde at opstille budgettet på.

Endelig er det forhold, at tilskuddet var meget større, end de årlige udbetalinger havde været, ikke tegn på, at tilskuddet udgør ny støtte. EU-Domstolen har fastslået, at: "fremkomsten af ny støtte eller ændringen af eksisterende støtte kan ikke vurderes på basis af støttens omfang eller især beløbet heraf i finansiel henseende til enhver tid i virksomhedens levetid, hvis støtten ydes i henhold til tidligere lovbestemmelser, som forbliver uændrede" (15).

Myndigheden konkluderer derfor i lyset af det ovenfor anførte, at udbetalingen af 36 mio. NOK var en del af en eksisterende støtteordning, som ophørte i 2006 —

VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

EFTA-Tilsynsmyndigheden finder, at tilskuddet på 36 mio. NOK var en del af en eksisterende støtteordning. Den formelle undersøgelsesprocedure i forbindelse med ny støtte afsluttes derfor.

Artikel 2

EFTA-Tilsynsmyndigheden finder, at anvendelsen af den skattemæssige præferencebehandling af Norsk Film AS, Norsk FilmStudio AS og ScanCam AS ikke udgør statsstøtte i henhold til artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen.

Artikel 3

Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Norge.

Artikel 4

Kun den engelske udgave af denne afgørelse er autentisk.

Udfærdiget i Bruxelles, den 29. juni 2011. På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne Per SANDERUD Formand Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY Medlem af kollegiet

(1) EUT C 174 af 1.7.2010 og EØS-tillæg nr. 34 af 1.7.2010.

(2) The Chimney Pot Oslo AS, Dagslys AS, Egg & Bacon AS, Grip Teknikk AS, Bob Aas Carho ENK, Kamerautleien AS, Lydhodene AS, Megaphon AS og Krypton Film AS.

(3) Jf. fodnote 1.

(4) Ifølge denne ordning kan såkaldte "ideelle organisationer" blive fritaget for at betale selskabsskat.

(5) I afsnit 2-32, stk. 2, i den norske skattelov er det angivet, at der skal betales selskabsskat af indtægter, hvis årsomsætningen fra kommercielle aktiviteter beløber sig til over 70 000 NOK eller i givet fald 140 000 NOK.

(6) Jf. brev fra de norske skattemyndigheder af 11.8.2006 (sag nr. 383774).

(7) Sag C-44/93, Namur-Les Assurances du Credit SA mod Office National du Ducroire og den belgiske stat, Sml. 1994 I, s. 3829, præmis 28.

(8) Sag C-156/98, Tyskland mod Kommissionen, Sml. 2000 I, s. 6857, præmis 26.

(9) Sag C 248/84, Tyskland mod Kommissionen, Sml. 1987 I, s. 4013, præmis 17.

(10) Sag C-400/99, Italien mod Kommissionen, Sml. 2005 I, s. 3657, præmis 47, 54-55.

(11) Sag T-190/00, Regione Siciliana mod Kommissionen, Sml. 2003 II, s. 5015, præmis 48.

(12) Sag C-312/90, Spanien mod Kommissionen, Sml. 1992 I, s. 4117, præmis 14-17 og sag C-47/91, Italien mod Kommissionen, Sml. 1992 I, s. 4145, præmis 22-25.

(13) Jf. bemærkninger fra de norske myndigheder vedrørende EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse om at åbne en formel undersøgelsesprocedure i sag nr. 67377 – Formodet statsstøtte til virksomheder, som tilhører Norsk Film-koncernen (sag nr. 545244).

(14) Jf. St.prp. nr. 1 (1976–77): 1 313 000 NOK, St.prp. nr. 1 (1977–78): 4 mio. NOK, St.prp. nr. 1 (1978-79): 3,9 mio. NOK.

(15) Sag C-44/93, Namur-Les Assurances du Credit SA mod Office National du Ducroire og den belgiske stat, Sml. 1994 I, s. 3829, præmis 28.