DA Den Europæiske Unions Tidende L 295/14

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING

Nr. 356/08/KOL

af 11. juni 2008

om skatterefusionsordningen for søfolk om bord på passagerskibe i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR) (Norge)

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN (1) HAR —

under henvisning til aftalen om det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (2), særlig artikel 61 til 63 og protokol 26 til aftalen,

under henvisning til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (3), særlig artikel 24,

under henvisning til artikel 1, stk. 3, i del I og artikel 4, stk. 3, i del II i protokol 3 til Tilsyns- og Domstolsaftalen,

under henvisning til Tilsynsmyndighedens retningslinjer (4) for anvendelse og fortolkning af artikel 61 og 62 i EØS-aftalen, særlig kapitlet statsstøtte til søtransportsektoren,

under henvisning til Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 195/04/KOL af 14. juli 2004 om de gennemførelsesbestemmelser, der er omhandlet i artikel 27 i del II i protokol 3 til Tilsyns- og Domstolsaftalen (5),

under henvisning til beslutning nr. 280/06/KOL (6) og nr. 412/06/KOL (7), og

ud fra følgende betragtninger:

I. SAGENS OMSTÆNDIGHEDER

1. Sagsforløb

Ved brev af 23. februar 2007 (registreringsnr. 411169) anmeldte de norske myndigheder i medfør af artikel 1, stk. 3, i del I i protokol 3 i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen en ændring af skatterefusionsordningen for søfolk om bord på passagerskibe i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR).

Tilsynsmyndigheden anmodede ved brev af 7. marts 2007 (registreringsnr. 412343) om yderligere oplysninger. De norske myndigheder besvarede anmodningen om oplysninger ved brev af 22. april 2008 (registreringsnr. 474517).

2. Beskrivelse af de foreslåede foranstaltninger

2.1. Støtteordningens benævnelse

Denne anmeldelse ændrer anvendelsesområdet for ordningen, der er benævnt »skatterefusionsordning for søfolk beskæftiget om bord på skibe i Norsk Ordinært Skipsregister og i Norsk Internasjonalt Skipsregister (NIS)« (8) oprindeligt godkendt af Tilsynsmyndigheden i beslutning nr. 280/06/KOL og ændret ved beslutning nr. 412/06/KOL (9).

2.2. Støtteordningens formål

I henhold til de norske myndigheder er hovedsigtet med skatterefusionsordningen for søfolk at sikre og øge beskæftigelsen blandt norske og EØS-søfolk, at sikre hyring og kvalificeret uddannelse af søfolk og at forbedre konkurrenceevnen for virksomheder, som beskæftiger sådanne søfolk. Ordningen har samtidig den bredere strategiske målsætning at bevare og udvikle knowhow og forbedre sikkerheden i de maritime erhverv generelt.

Skatterefusionsordningen for søfolk vedrører refundering af indkomstskat og socialsikringsbidrag, som arbejdsgiverne indbetaler på søfolks vegne (en såkaldt nettolønsordning). De norske myndigheder foreslår at udvide ordningen til også at omfatte passagerskibe i fart mellem Bergen og Kirkenes, udsat for konkurrence og registreret i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR).

De norske myndigheder har beregnet, at ændringen af skatterefusionsordningen for søfolk om bord på skibe i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR) berører ca. 750 søfolk.

2.3. Nationalt retsgrundlag for foranstaltninger

Retsgrundlaget for den ændrede ordning er finansloven, Budsjett-innst.S.nr. 8 (2006-2007), og budgetvedtagelse nr. 197 vedtaget af det norske Storting den 12. december 2006, Budsjett-innst.S. nr. 13 (2006-2007), jf. St.prp.nr. 1 (2006-2007) Bevilgninger på statsbudsjettet 2007.

Budgetvedtagelse nr. 197 er gennemført ved forskrift af 21. december 2005 nr. 1720 (Forskrift om forvaltning av tilskudd til sysselsetting av sjøfolk), som ændres tilsvarende. De norske myndigheder har angivet, at gennemførelsesvejledningen for ordningen ændres i tråd med de foreslåede ændringer af ordningen.

2.4. Støtteberettigelse

Skatterefusionsordningen for søfolk finder anvendelse på sikkerhedsbemanding på skibe registreret i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR) på mindst 100 bruttotons, og som anvendes til søtransport. Den anmeldte ændring af den godkendte ordning udvider dækningen til også at omfatte bemanding ombord på passagerskibe i fart mellem Bergen og Kirkenes. De norske myndigheder har angivet, at dette i praksis betyder de såkaldte »Hurtigrute-skibe«.

De norske myndigheder har ikke anmeldt andre ændringer til skatterefusionsordningen, som godkendt af Tilsynsmyndigheden i dens beslutninger nr. 280/06/KOL og nr. 412/06/KOL. Rederier med støtteberettigede skibe modtager dermed tilskud for søfolk, der er:

a) skattepligtige i Norge eller en anden EØS-stat eller borgere i en EØS-stat

b) skattepligtige i Norge af indkomst indtjent i udlandet, og

c) berettiget til skatterefusionen for søfolk i henhold til afsnit 6-61 i skatteloven, og

d) hvis lønninger indberettes til Pensjonstrygden for sjømenn eller på anden vis er dokumenteret.

2.5. Budget og varighed

Ændringen af skatterefusionsordningen fik ifølge anmeldelsen virkning fra og med den 1. juli 2007 (10). Skatterefusionsordningen skal vedtages årligt i form af det norske Stortings budgetvedtagelse. Ordningen er derfor begrænset til skatteåret. Videreførelsen er betinget af det efterfølgende års budgetbevillinger. De norske myndigheder har angivet, at ordningen i princippet ikke er fastsat for en bestemt tidsperiode, men vil, hvis den stadig er i anvendelse, blive anmeldt igen om ti år.

Budgetbevillingerne for skatteåret 2007, som svarer til de anmeldte ændringer, beløber sig til 30 mio. NOK (ca. 3,6 mio. EUR) (11). Den samlede ordnings årlige provenuvirkning for 2007 anslås til 90 mio. NOK (ca. 10,94 mio. EUR).

3. Kommentarer fra de norske myndigheder, herunder ændringer af anmeldelsen

De norske myndigheder angav i deres brev af 22. april 2008, at købsaftalen med virksomheden Hurtigruten ASA vedrørende køb af transportkapacitet på ruten Bergen-Kirkenes ikke indebærer nogen statsstøtteelementer. De norske myndigheder er derfor af den opfattelse, at støtte ydet under skatterefusionsordningen for søfolk ikke kumuleres med støtte modtaget fra andre lokale, regionale, nationale eller Fællesskabsordninger til dækning af samme omkostninger, og at der ikke finder overkompensering sted.

II. VURDERING

1. Forekomsten af statsstøtte

Artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen har følgende ordlyd:

»Bortset fra de i denne aftale hjemlede undtagelser er støtte, som ydes af EF-medlemsstater, EFTA-stater eller ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med denne aftale i det omfang, den påvirker samhandelen mellem de kontraherende parter«.

Tilsynsmyndigheden vurderede i sin beslutning nr. 280/06/KOL skatterefusionsordningen for søfolk, som på daværende tidspunkt omfattede handelsskibe, boreskibe og lasteskibe. Tilsynsmyndigheden antog i den beslutning det synspunkt, at ordningen udgjorde statsstøtte, som var forenelig med EØS-aftalen på grundlag af bestemmelserne i Tilsynsmyndighedens retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren (12). Tilsynsmyndigheden vurderede ligeledes to ændringer til den anmeldte ordning i beslutning nr. 412/06/KOL og konkluderede, at den ændrede ordning udgjorde forenelig statsstøtte, igen på grundlag af retningslinjerne for søtransport.

I det følgende vurderer Tilsynsmyndigheden, hvorvidt den påtænkte ændring i den aktuelle anmeldelse ændrer den tidligere konklusion, hvorefter ordningen udgør statsstøtte som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.

1.1. Anvendelse af statsmidler

Støtteforanstaltningen skal være ydet af staten eller med statsmidler. Da refusion af indkomstskat og socialsikringsbidrag fortsat finansieres via budgetbevillinger, er kriteriet opfyldt.

1.2. Begunstigelse af visse virksomheder eller visse produktioner

Refusion af indkomstskat og socialsikringsbidrag kompenserer rederierne for omkostninger, de normalt må bære over eget budget, og udgør dermed en fordel for modtagere af støtte under ordningen. Støtten er endvidere selektiv, da den kun er rettet mod søtransportsektoren og rederier med visse skibstyper inden for sektoren. Den anmeldte ændring ændrer ikke ved dette forhold, da den blot udvider skatterefusionsordningen til at omfatte endnu en skibstype, og dette vedrører på nuværende tidspunkt kun en enkelt yderligere virksomhed, nemlig Hurtigruten ASA.

1.3. Fordrejning af konkurrencevilkårene og påvirkning af samhandelen mellem kontraherende parter

De rederier, der har fordel af ordningen, herunder den virksomhed, som ordningen udvides til at omfatte som følge af den aktuelle anmeldelse, udfører økonomisk aktivitet i konkurrence med rederier/virksomheder fra andre EØS-lande, og støtte i medfør af ordningen styrker deres stilling på markedet. Støtten fordrejer derfor eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen mellem de kontraherende parter.

1.4. Konklusion

I lyset af ovenstående konkluderer Tilsynsmyndigheden, at skatterefusionsordningen for søfolk, og navnlig den anmeldte ændring af ordningen, udgør statsstøtte som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.

2. Procedurekrav

I henhold til artikel 1 stk. 3, i del I i protokol 3 til Tilsyns- og Domstolsaftalen skal »EFTA-Tilsynsmyndigheden underrettes så betids om enhver påtænkt indførelse eller ændring af støtteforanstaltninger, at den kan fremsætte sine bemærkninger hertil (…). Den pågældende EFTA-stat må ikke gennemføre de påtænkte foranstaltninger, før den nævnte fremgangsmåde har ført til endelig beslutning«.

De norske myndigheder anmeldte udvidelsen af skatterefusionsordningen for søfolk med virkning fra den 1. juli 2007. De norske myndigheder har dog meddelt, at der ikke vil blive udbetalt refusioner, indtil Tilsynsmyndigheden har truffet afgørelse i sagen. Der synes ikke at have fundet udbetalinger sted. Tilsynsmyndigheden mener derfor, at de norske myndigheder har opfyldt anmeldelseskravet og standstillforpligtelsen.

3. Støttens forenelighed

Ifølge artikel 61, stk. 3, litra c), i EØS-aftalen kan støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene mellem de kontraherende parter på en måde, der strider mod den fælles interesse, betragtes som forenelig med EØS-aftalen. Støtte til fordel for søtransportsektoren bør navnlig undersøges i forhold til retningslinjerne for søtransport.

Tilsynsmyndigheden vurderer i det følgende, hvorvidt den anmeldte udvidelse af skatterefusionsordningen for søfolk til også at omfatte bemanding om bord på passagerskibe i fart mellem Bergen og Kirkenes kan ændre på den forenelighedsvurdering, som Tilsynsmyndigheden foretog i sine beslutninger nr. henholdsvis 280/06/KOL og 412/06/KOL.

3.1. Reglernes anvendelse på søtransportaktiviteter

Bestemmelserne i retningslinjerne for søtransport anvendes på aktiviteter inden for »søtransport«. Definitionen på søtransportaktiviteter i retningslinjerne svarer til definitionen i forordning (EØF) nr. 4055/86 (13), indført i EØS-aftalen som punkt 53 i bilag XIII til EØS-aftalen, og i forordning (EØF) nr. 3577/92 (14), indført som punkt 53a i bilag XIII til EØS-aftalen (15). Ved søtransport forstås således »søtransport af gods og passagerer«.

Ændringen af ordningen udvider den til sikkerhedsbemanding om bord på passagerskibe i fart mellem Bergen og Kirkenes, registreret i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR) og udsat for konkurrence. Så længe skibene udfører søtransportaktiviteter som omhandlet i retningslinjerne for søtransport, er de støtteberettigede under den ændrede skatterefusionsordning.

3.2. Overholdelse af målsætningerne for retningslinjerne for søtransport

Retningslinjerne for søtransport fastlægger, at der kan indføres støtteordninger for at støtte EØS’ søfartsinteresser med det formål at:

— gøre sikker, effektiv og miljøvenlig søtransport bedre

— fremme indflagning eller genflagning i EØS-staternes registre

— medvirke til at underbygge det maritime kompleks i EØS-staterne og fastholde flådens generelle konkurrenceevne på verdensmarkederne

— bevare og forbedre den maritime knowhow og beskytte og fremme beskæftigelsen blandt europæiske søfolk, og

— medvirke til at fremme nye tjenester inden for nærskibsfart.

Som anført i de tidligere beslutninger om skatterefusionsordningen for søfolk har de norske myndigheder udtrykkeligt angivet, at formålet er at fastholde stillingen som en førende søfartsnation. Dette formål bygger blandt andet på sektorens afgørende betydning for de mange kystbebyggelser.

På denne baggrund synes indførelsen af betingelser, der åbner mulighed for konkurrence med bekvemmelighedsflag (og andre EØS-stater), efter de norske myndigheders opfattelse at være den bedste vej frem. Sigtet med skatterefusionsordningen for søfolk er at fremme norske søfartsinteresser med henblik på at gøre sikker, effektiv og miljøvenlig søtransport bedre, at fremme indflagning eller genflagning i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR), at medvirke til at underbygge det maritime kompleks i Norge og fastholde flådens generelle konkurrenceevne på verdensmarkederne og bevare og forbedre den maritime knowhow og beskytte og fremme beskæftigelsen blandt søfolk i EØS. De norske myndigheder har angivet, at udvidelsen af nettolønordningen til skibe i fart mellem Bergen og Kirkenes yderligere understøtter målene. Udvidelsen vil berøre ca. 750 søfolk.

Tilsynsmyndigheden mener, at de norske myndigheder har tilvejebragt tilstrækkelig dokumentation for, at den påtænkte ændring af skatterefusionsordningen er i overensstemmelse med de generelle mål i retningslinjerne for søtransport.

3.3. Støtte ydet i form af en reduktion af de arbejdsrelaterede omkostninger

I henhold til retningslinjerne for søtransport bør støtte i form af en reduktion af de arbejdsrelaterede omkostninger for EØS-søfolk tillades under forudsætning af, at de pågældende søfolk er beskæftiget om bord på skibe, der er registreret i en EØS-stat. Retningslinjerne for søtransport tillader sådan støtte i form af skattelempelser på indtil 100 %. Foranstaltningerne skal søge at sikre beskæftigelsen i EØS både om bord og på land, bevare og udvikle knowhow i de maritime erhverv og forbedre sikkerheden. For så vidt angår de arbejdsrelaterede omkostninger, er det i retningslinjernes punkt 3.2.2 fastlagt, at følgende foranstaltninger for personaleomkostninger bør tillades for EØS’ skibsfart:

— nedsatte satser for socialsikringsbidrag for EØS-søfolk på fartøjer, der er registreret i en EØS-stat

— nedsatte indkomstskattesatser for EØS-søfolk om bord på skibe, som er registreret i en EØS-stat.

I dette punkt forstås ved »EØS-søfolk«:

— statsborgere i EØS-staterne med hensyn til søfolk om bord på fartøjer (herunder ro-ro-færger), som sejler i regelmæssig passagersejlads mellem havne i EØS

— i alle andre tilfælde, alle søfolk, som er underkastet beskatning og/eller socialsikringsbidrag i en EØS-stat.

Skatterefusionsordningen for søfolk vedrører refusion af arbejdsgiverindbetalt indkomstskat og socialsikringsbidrag for søfolk. I henhold til ordningen, som den blev godkendt i beslutningerne nr. 280/06/KOL og nr. 412/06/KOL, modtager rederier med støtteberettigede skibe dermed tilskud for søfolk, der er skattepligtige i Norge eller en anden EØS-stat eller borgere i en EØS-stat, der er skattepligtige i Norge af indkomst indtjent i udlandet og er berettiget til skatterefusionen for søfolk i henhold til afsnit 6-61 i skatteloven, og hvis lønninger indberettes til Pensjonstrygden for sjømenn eller på anden vis er dokumenteret. Der er ikke anmeldt nogen ændring af disse forhold. Tilsynsmyndigheden er derfor af den opfattelse, at de søfolk, der berøres af ændringen, er de søfolk, der falder ind under de kategorier, der er opstillet i retningslinjerne.

3.4. Loft

Punkt 3.2 i retningslinjerne for søtransport giver mulighed for nedsatte satser for socialsikringsbidrag for EØS-søfolk og nedsatte indkomstskattesatser. I henhold til afsnit 11 i retningslinjerne for søtransport kan der ydes en nedsættelse på indtil 100 %, dvs. at skat og socialsikringsbidrag reduceres til nul. Det fremgår af den oprindelige anmeldelse af ordningen, at de refunderede beløb aldrig kan overstige de indbetalte indkomstskatter og socialsikringsbidrag. Da der ikke er anmeldt ændringer af disse forhold, er Tilsynsmyndigheden af den opfattelse, at refusion af skat og socialsikringsbidrag som følge af den anmeldte ændring fortsat vil være i tråd med retningslinjerne for søtransport.

3.5. Kumulering af støtte

I overensstemmelse med afsnit 11 i retningslinjerne for søtransport er det maksimale støtteniveau en nedsættelse til nul af skatte- og socialsikringsbidragssatserne. Andre støtteformer kan ikke give større fordel. De norske myndigheder har angivet, at støtte under skatterefusionsordningen for søfolk ikke kan kumuleres med støtte modtaget fra andre lokale, regionale, nationale eller Fællesskabsordninger til dækning af samme støtteberettigede omkostninger.

3.6. Konklusion

På grundlag af ovenstående vurdering mener Tilsynsmyndigheden, at den anmeldte ændring af skatterefusionsordningen for søfolk, dvs. en udvidelse af refusionen af arbejdsgiverindbetalt indkomstskat og socialsikringsbidrag for søfolk i sikkerhedsbemandinger ombord på passagerskibe i fart mellem Bergen og Kirkenes, som er udsat for konkurrence og registreret i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR), er forenelig med EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, litra c), sammenholdt med retningslinjerne for søtransport. Tilsynsmyndigheden gør derfor ikke indsigelse over for den anmeldte ændring.

De norske myndigheder erindres om forpligtelsen — i henhold til artikel 21 i del II i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen sammenholdt med artikel 6 i afgørelse nr. 195/04/KOL — til at fremsende årlige rapporter om ordningens gennemførelse. De norske myndigheder fremlægger så hurtigt som muligt for Tilsynsmyndigheden samtlige love eller administrative bestemmelser til gennemførelse af ovenstående ændringer af støtteordningerne, når dette ikke allerede er gjort.

I overensstemmelse med afsnit 12 i retningslinjerne for søtransport erindres de norske myndigheder om, at for alle støtteordninger, som omfattes af disse retningslinjer, skal EFTA-staterne give Tilsynsmyndigheden en vurdering af virkningerne i det sjette år af deres anvendelsesperiode.

De norske myndigheder erindres ligeledes om, at alle påtænkte ændringer af ordningen skal anmeldes til Tilsynsmyndigheden.

Skatterefusionsordningen for søfolk som godkendt ved beslutningerne nr. 280/06/KOL og nr. 412/06/KOL blev anmeldt med virkning indtil den 1. januar 2016. Det er i den aktuelle anmeldelse angivet, at skatterefusionsordningen i princippet ikke er fastsat for en bestemt tidsperiode, men vil, hvis den stadig er i anvendelse, blive anmeldt igen om ti år. De norske myndigheder har ikke angivet, hvorfor den anmeldte ændring skulle have en længere varighed end ordningen som oprindeligt anmeldt, hvorfor Tilsynsmyndigheden konkluderer, at den seneste ændring af ordningen må anses for at udløbe på samme tidspunkt. Tilsynsmyndigheden gør de norske myndigheder opmærksom på, at de retningslinjer for søtransport, som skatterefusionsordningen er godkendt efter, vil blive taget op til fornyet overvejelse i 2011. Ifald reglerne i retningslinjerne for søtransport ændres, kan dette få virkning for samtlige eksisterende støtteordninger, der er godkendt i henhold til retningslinjerne, herunder den ændring af ordningen som godkendes i denne beslutning —

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

EFTA-Tilsynsmyndigheden har besluttet ikke at gøre indsigelse over for den anmeldte ændring af skatterefusionsordningen for søfolk om bord på skibe registreret i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR), der udvider refunderingen af arbejdsgiverindbetalt indkomstskat og socialsikringsbidrag for søfolk i sikkerhedsbemandinger ombord på passagerskibe i fart mellem Bergen og Kirkenes, som er udsat for konkurrence og registreret i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR).

Den ændrede ordning er forenelig med EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c).

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Norge.

Artikel 3

Kun den engelske udgave er autentisk.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juni 2008. På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne Kurt JAEGER Medlem af kollegiet Kristján A. STEFÁNSSON Medlem af kollegiet

(1) I det følgende benævnt »Tilsynsmyndigheden«.

(2) I det følgende benævnt »EØS-aftalen«.

(3) I det følgende benævnt »Tilsyns- og Domstolsaftalen«.

(4) Retningslinjer for anvendelse og fortolkning af artikel 61 og 62 i EØS-aftalen og artikel 1 i protokol 3 til Tilsyns- og Domstolsaftalen, vedtaget og udstedt af EFTA-Tilsynsmyndigheden den 19.1.1994, offentliggjort i EFT L 231 af 3.9.1994, s. 1, og EØS-tillæg nr. 32, af 3.9.1994, s. 1. Disse retningslinjer blev senest ændret den 19.12.2007. I det følgende benævnt »statsstøtteretningslinjerne«.

(5) EUT L 139 af 25.5.2006, s. 37.

(6) EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 280/06/KOL af 4.10.2006 om ændringer af norske ordninger for refusion af skat indbetalt af redere for søfolk beskæftiget om bord på skibe i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR) og Norsk Internasjonalt Skipsregister (NIS). Offentliggjort i EUT C 143 af 28.6.2007, s. 5, og EØS-tillæg nr. 30 af 28.6.2007, s. 6. Beslutningens fulde ordlyd findes på Tilsynsmyndighedens hjemmeside: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/stateaidregistry/

(7) EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 412/06/KOL af 19.12.2006 om ændringer af en skatterefusionsordning for søfolk om bord på skibe i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR). Offentliggjort i EUT C 111 af 17.5.2007, s. 20, og EØS-tillæg nr. 23 af 17.5.2007, s. 2. Beslutningens fulde ordlyd findes på Tilsynsmyndighedens hjemmeside: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/stateaidregistry/

(8) I det følgende benævnt »skatterefusionsordning for søfolk«.

(9) Se fodnote 6 og 7 for henvisning til beslutningernes offentliggørelse i EUT.

(10) Støtteberettigede virksomheder under ordningen skal indsende en ansøgning hver anden måned for de foregående to måneder. Refusionen foretages sædvanligvis inden to måneder.

(11) Vekselkursen NOK/EUR er 8,2224 for 2007, som det fremgår af Tilsynsmyndighedens hjemmeside.

(12) I det følgende benævnt »retningslinjerne for søtransport«.

(13) Rådets forordning (EØF) nr. 4055/86 af 22.12.1986 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande (EFT L 378 af 31.12.1986, s. 1).

(14) Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 af 7.12.1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) (EFT L 364 af 12.12.1992, s. 7).

(15) Punkt indføjet ved Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 70/97 (EFT L 30 af 5.2.1998, s. 42, og EØS-tillæg nr. 5 af 5.2.1998, s. 175), der trådte i kraft den 1.8.1998.