Sag anlagt den 26. april 2001 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Fyrstendømmet Liechtenstein

(Sag E-5/01)

(2001/C 242/10)

Den 26. april 2001 anlagde EFTA-Tilsynsmyndigheden, repræsenteret af Peter Dyrberg, som partsrepræsentant, EFTA-Tilsynsmyndigheden, Rue de Trèves/Trierstraat 74, B-1040 Bruxelles/Brussel, sag mod Fyrstendømmet Liechtenstein ved EFTA-Domstolen.

Sagsøger nedlægger påstand om, at Domstolen

1. skal erklære, at Fyrstendømmet Liechtenstein ved ikke at have vedtaget de nødvendige nationale bestemmelser for at efterkomme artikel 3, stk. 1, og artikel 4, 6 og 7 sammenholdt med artikel 2 i den retsakt, der henvises til i punkt 6 i bilag IX til EØS-aftalen (Rådets direktiv 87/344/EØF af 22. juni 1987 om samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om retshjælpsforsikring), som tilpasset ved protokol 1 til EØS-aftalen, ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 10 og EØS-aftalens artikel 7

2. pålægger Fyrstendømmet Liechtenstein at betale sagsomkostningerne.

Juridiske og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde

- I direktivets artikel 3, stk. 1, fastsættes, at retshjælpsgarantien skal være omfattet af en i forhold til de øvrige forsikringsklasser særskilt aftale eller af et særskilt kapitel i en enhedspolice med angivelse af omfanget af retshjælpsgarantien, og, hvis medlemsstaten kræver det, af den dertil svarende præmie.

- I direktivets artikel 4 fastsættes, at af enhver forsikringsaftale om retshjælp skal det udtrykkelig fremgå, at den sikrede frit kan vælge sin advokat eller enhver anden person, som er behørigt kvalificeret i henhold til den nationale lovgivning, når det er påkrævet for at forsvare, repræsentere eller varetage hans interesser i en sag behandlet retsligt eller administrativt.

- I direktivets artikel 6 fastsættes, at medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til, at der, med forbehold af enhver ret til at indbringe en sag for en restinstans i henhold til den nationale lovgivning, fastsættes bestemmelser om voldgift eller en anden procedure, som giver tilsvarende sikkerhed for objektivitet, og som gør det muligt, i tilfælde at uoverensstemmelse mellem retshjælsforsikreren og den sikrede, at træffe afgørelse om, hvorledes tvisten kan bilægges, og at det i forsikringsaftalen skal anføres, at den sikrede har ret til at bringe en sådan procedure i anvendelse.

- I direktivets artikel 7 fastsættes, at når der opstår en interessekonflikt, eller hvis der er uenighed med hensyn til tvistens bilæggelse, skal retshjælpsforsikreren eller i givet fald det organ, der behandler skadessagerne, underrette den sikrede om den i artikel 4 omhandlede ret og muligheden for at anvende den i artikel 6 nævnte procedure.

- Af direktivets artikel 10 som tilpasset ved protokol 1 til aftalen fremgår det, at Liechtensteins frist for at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet udløb den 1. maj 1995.

- Ved udløbet af ovennævnte frist havde Liechtenstein ikke turffet de retlige foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme direktivet. Disse foranstaltninger var heller ikke blevet truffet ved udløbet af den frist, som EFTA-Tilsynsmyndigheden fastsatte i sin begrundede udtalelse, hvori den anmodede Liechtenstein om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet. Liechtenstein har derfor tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 10 og EØS-aftalens artikel 7.