ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 16/4

DOMSTOLENS DOM

af 13. september 2017

i sag E-15/16

Yara International ASA mod den norske regering

(Etableringsfrihed — artikel 31 og 34 EØS — nødvendighed — national lovgivning om koncernbidrag — afbalanceret fordeling af beskatningskompetencen — undtagelse ved endelige tab — risiko for skatteunddragelse — rent kunstigt arrangement — forbud mod misbrug af rettigheder)

(2018/C 16/04)

I sag E-15/16, Yara International ASA mod den norske regering, hvori Borgarting lagmannsrett har anmodet Domstolen om i henhold til artikel 34 aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol at fortolke artikel 31 aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde i forbindelse med nationale regler om koncernbidrag, har domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher (refererende dommer) og dommerne Per Christiansen og Ása Ólafsdóttir (ad hoc-dommer), afsagt dom den 13. september 2017. Domskonklusionen lyder således:

Artikel 31 og 34 i EØS-aftalen er ikke til hinder for anvendelsen af nationale regler om koncernbidrag, såsom reglerne i den norske skattelov, hvorefter bidraget nedsætter overdragerens skattepligtige indkomst, og dette bidrag indgår i modtagerens skattepligtige indkomst, uanset om modtageren har skattemæssigt over- eller underskud, der indeholder den betingelse, at såvel overdrageren som modtageren er skattepligtige i den relevante EØS-stat. Det er en betingelse efter EØS-retten, at nationale regler skal tjene et legitimt formål, såsom nødvendigheden af at sikre en afbalanceret fordeling af beskatningskompetencen mellem EØS-staterne eller at bekæmpe rent kunstige arrangementer, der fører til skatteundgåelse. Kravene i den nationale lovgivning går imidlertid ud over, hvad der er nødvendigt for at forfølge disse mål i tilfælde, hvor det tab, som det udenlandske datterselskab har lidt, er endeligt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 18/28

DOMSTOLENS DOM

af 1. februar 2016

i sag E-22/15

EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Fyrstendømmet Liechtenstein

(En EØS/EFTA-stats tilsidesættelse af sine forpligtelser — manglende gennemførelse — direktiv 2011/62/EU — direktiv 2012/26/EU)

(2017/C 18/12)

I sag E-22/15, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Fyrstendømmet Liechtenstein, hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at Liechtenstein ved ikke inden den fastsatte frist at have truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre den retsakt, der er nævnt i punkt 15q i kapitel XIII i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/62/EU af 8. juni 2011 om ændring af direktiv 2001/83/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler for så vidt angår forhindring af, at forfalskede lægemidler kommer ind i den lovlige forsyningskæde og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012 om ændring af direktiv 2001/83/EF for så vidt angår lægemiddelovervågning), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til disse retsakters artikel 2 og EØS-aftalens artikel 7, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson (refererende dommer), afsagt dom den 1. februar 2016.

Domskonklusionen lyder således:

1. Fyrstendømmet Liechtenstein har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til nedennævnte retsakters artikel 2 og EØS-aftalens artikel 7, idet det ikke inden for den fastsatte frist har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre den retsakt, der er nævnt i niende og tiende led i punkt 15q i kapitel XIII i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/62/EU af 8. juni 2011 om ændring af direktiv 2001/83/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler for så vidt angår forhindring af, at forfalskede lægemidler kommer ind i den lovlige forsyningskæde og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012 om ændring af direktiv 2001/83/EF for så vidt angår lægemiddelovervågning), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 108/13

DOMSTOLENS DOM

af 29. juli 2016

i sag E-30/15

EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island

(En EFTA-stats tilsidesættelse af sine forpligtelser — manglende gennemførelse — direktiv 2011/62/EU om ændring af direktiv 2001/83/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler)

(2017/C 108/11)

I sag E-30/15, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er nævnt i punkt 15q i kapitel XIII i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/62/EU af 8. juni 2011 om ændring af direktiv 2001/83/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler for så vidt angår forhindring af, at forfalskede lægemidler kommer ind i den lovlige forsyningskæde), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet det ikke har vedtaget de til retsaktens gennemførelse fornødne foranstaltninger inden for den fastsatte frist, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet EFTA-Tilsynsmyndigheden herom, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 29. juli 2016.

Domskonklusionen lyder således:

1. Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er nævnt i punkt 15q i kapitel XIII i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/62/EU af 8. juni 2011 om ændring af direktiv 2001/83/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler for så vidt angår forhindring af, at forfalskede lægemidler kommer ind i den lovlige forsyningskæde), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet det ikke har vedtaget de til retsaktens gennemførelse fornødne foranstaltninger inden for den fastsatte frist.
2.

Det er ikke foreneligt med artikel 11 i direktiv 2011/92/EU at træffe en generel afgørelse om et projekts forenelighed med miljøet, samtidig med at væsentlige spørgsmål vedrørende projektets miljøvirkninger som f.eks. dem, der er omhandlet i artikel 5, stk. 3, i direktiv 2011/92/EU, henskydes til afgørelse under en efterfølgende godkendelsesprocedure, inden for rammerne af hvilken ikke-statslige organisationer, der arbejder for miljøbeskyttelse, ikke har adgang til at få afgørelsen prøvet ved en retsinstans. Det tilkommer den nationale ret at afgøre, om væsentlige spørgsmål er berørt i denne sag.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 158/15

DOMSTOLENS DOM

af 10. november 2014

i sag E-8/14

EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island

(En kontraherende parts tilsidesættelse af sine forpligtelser — direktiv 2009/38/EF — manglende gennemførelse)

(2015/C 158/09)

I sag E-8/14, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 27 i bilag XVIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/38/EF af 6. maj 2009 om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne (omarbejdning)), som tilpasset aftalen ved protokol 1 hertil og ved Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 54/2010 af 30. april 2010, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt, eller ikke har underrettet Tilsynsmyndigheden herom, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 10. november 2014.

Domskonklusionen lyder:

1. Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 27 i bilag XVIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/38/EF af 6. maj 2009 om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne (omarbejdning), som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil og ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-Udvalg nr. 54/2010, og i henhold til aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre den nævnte retsakt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 201/7

DOMSTOLENS DOM

af 28. januar 2015

i sag E-13/14

EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island

(En kontraherende parts manglende opfyldelse af sine forpligtelser — manglende gennemførelse — direktiv 2004/113/EF af 13. december 2004 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser)

(2015/C 201/07)

I sag E-13/14, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 21c i bilag XVIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Rådets direktiv 2004/113/EF af 13. december 2004 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser) som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil og ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 147/2009 af 4. december 2009, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt, eller ikke straks har underrettet Tilsynsmyndigheden herom, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson (refererende dommer) afsagt dom den 28. januar 2015.

Domskonklusionen lyder således:

1. Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 21c i bilag XVIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Rådets direktiv 2004/113/EF af 13. december 2004 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser) som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil og ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 147/2009 af 4. december 2009, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 131/7

DOMSTOLENS DOM

af 24. september 2014

i sag E-4/14

EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island

(En kontraherende parts manglende opfyldelse af sine forpligtelser — manglende gennemførelse — direktiv 2007/23/EF om markedsføring af pyrotekniske artikler)

(2015/C 131/07)

I sag E-4/14, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 21 i den retsakt, der er omhandlet i punkt 4 i kapitel XXIX i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/23/EF af 23. maj 2007 om markedsføring af pyrotekniske artikler), som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt, eller ikke straks har underrettet Tilsynsmyndigheden herom, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher (refererende dommer) og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson afsagt dom den 24. september 2014.

Domskonklusionen lyder således:

1. Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 21 i den retsakt, der er omhandlet i punkt 4 i kapitel XXIX i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/23/EF af 23. maj 2007 om markedsføring af pyrotekniske artikler), som tilpasset aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre den nævnte retsakt.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 68/4

DOMSTOLENS DOM

af 7. juli 2014

i sag E-5/13

Schenker North AB, Schenker Privpak AB og Schenker Privpak AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden

(Påstand om annullation af en beslutning truffet af EFTA-Tilsynsmyndigheden — aktindsigt — antagelse til realitetsbehandling — procesledende foranstaltninger — EFTA-Tilsynsmyndighedens regler om aktindsigt fra 2012)

(2015/C 68/04)

I sag E-5/13, Schenker North AB, Schenker Privpak AB og Schenker Privpak AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden, hvori sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutninger af henholdsvis 25. januar 2013 og 18. februar 2013 i sag nr. 73075 om at afslå aktindsigt i visse dokumenter i den sag, der førte til EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 321/10/KOL (Posten Norge — loyalitets-/rabatordning), efter de nye regler om aktindsigt, som EFTA-Tilsynsmyndigheden vedtog ved beslutning nr. 300/12/KOL af 5. september 2012 (ikke offentliggjort i EUT), har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher (refererende dommer) og dommerne Per Christiansen and Páll Hreinsson, afsagt dom den 7. juli 2014.

Domskonklusionen lyder således:

1. EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning af 25. januar 2013 i sag nr. 73075 (DB Schenker) annulleres, for så vidt som der under henvisning til artikel 4, stk. 4, og 6, i reglerne om aktindsigt fra 2012 meddeles afslag på fuld eller delvis aktindsigt i visse dokumenter i den sag, der førte til EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 321/10/KOL (Posten Norge — loyalitets-/rabatordning) og afslag på fuld aktindsigt i den fulde version af beslutning nr. 321/10/KOL.

2. I øvrigt frifindes EFTA-Tilsynsmyndigheden.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 357/32

DOMSTOLENS KENDELSE

af 20. marts 2015

i sag E-19/13

Konkurrenten.no AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden

(Annullationssøgsmål vedrørende en beslutning truffet af EFTA-Tilsynsmyndigheden — statsstøtte — lokal rutebilkørsel — beslutning om ikke at indlede den formelle undersøgelsesprocedure — beslutning truffet efter den formelle undersøgelsesprocedure — formaliteten — foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse)

(2016/C 357/13)

I sag E-19/13, Konkurrenten.no AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden, hvori der er nedlagt påstand om annullation af EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 519/12/KOL af 19. december 2012 om at afslutte en formel undersøgelse vedrørende støtte ydet af Oslo Kommune til AS Oslo Sporveier, og af EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 181/13/KOL af 8. maj 2013 om ikke at indlede en formel undersøgelse af støtteforanstaltninger, som ikke er omfattet af beslutning nr. 519/12/KOL, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher (refererende dommer) og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson, den 20. marts 2015 afsagt følgende kendelse:

1. Sagen afvises.

2. Konkurrenten.no AS bærer sine egne omkostninger og betaler EFTA-Tilsynsmyndighedens omkostninger.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 372/18

DOMSTOLENS DOM

af 7. oktober 2013

i de forenede sager E-4/12 og E-5/12

Risdal Touring AS og Konkurrenten.no AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden

(Annullationssøgsmål vedrørende EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse — Adgang til dokumenter — Antagelighed — Ufornødent at træffe afgørelse)

(2013/C 372/07)

I de forenede sager E-4/12 og E-5/12, Risdal Touring AS og Konkurrenten.no AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden — ANMODNING om annullation af sagsøgtes afgørelse i sag E-4/12 Risdal Touring forkyndt første gang den 5. april 2012, uden angivelse af grund, og efterfølgende forkyndt den 4. maj 2012 om nægtelse af offentlig adgang til det fulde indhold i specifikke dokumenter i EFTA-Tilsynsmyndighedens sag nr. 70506, en statsstøttesag, på grundlag af reglerne i EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 407/08/COL af 27. juni 2008; og i sag E-5/12 Konkurrenten, annullation af sagsøgtes afgørelse som forkyndt den 5. april 2012, uden angivelse af grund, om nægtelse af offentlig adgang til det fulde indhold i dokumenter i EFTA-Tilsynsmyndighedens sag nr. 60510, en statsstøttesag, på grundlag af reglerne i EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 407/08/COL af 27. juni 2008 — har domstolen, sammensat af Carl Baudenbacher (præsident og refererende dommer), Per Christiansen og Páll Hreinsson, (dommere), afsagt følgende dom,

hvor det i konklusionen bestemmes:

I sag E-4/12 Risdal Touring AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden: 1) Den del af anmodningen, der vedrører specifikke dokumenter afvises. 2) Det er ikke længere nødvendigt at træffe afgørelse om resten af anmodningen. 3) EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger og halvdelen af sagsøgers omkostninger. 4) Sagsøger bærer halvdelen af sine omkostninger.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 374/15

DOMSTOLENS DOM

af 20. september 2011

i sag E-5/11

EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge

(En kontraherende parts manglende opfyldelse af sine forpligtelser — Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 af 27. juni 2002 om oprettelse af et europæisk agentur for søfartssikkerhed — Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1891/2006 af 18. december 2006 om flerårig finansiering af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerheds tiltag til bekæmpelse af forurening fra skibe og om ændring af forordning (EF) nr. 1406/2002)

2011/C 374/10

I sag E-5/11, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge, angående PÅSTAND om, at det fastslås, at Kongeriget Norge ved ikke at træffe de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre a) den retsakt, der er nævnt i punkt 56o i kapitel V i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 af 27. juni 2002 om oprettelse af et europæisk agentur for søfartssikkerhed), som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og b) den retsakt, der er nævnt i pkt. 56oa i kapitel V i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2038/2006 af 18. december 2006 om flerårig finansiering af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerheds tiltag til bekæmpelse af forurening fra skibe og om ændring af forordning (EF) nr. 1406/2002), som tilpasset til EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, i sin nationale retsorden inden for den fastsatte frist har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 7, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson (refererende dommer), afsagt dom den 20. september 2011.

Domskonklusionen lyder således:

1) Det fastslås, at Kongeriget Norge ved ikke at træffe de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre a) den retsakt, der er nævnt i punkt 56o i kapitel V i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 af 27. juni 2002 om oprettelse af et europæisk agentur for søfartssikkerhed), som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og b) den retsakt, der er nævnt i pkt. 56oa i kapitel V i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2038/2006 af 18. december 2006 om flerårig finansiering af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerheds tiltag til bekæmpelse af forurening fra skibe og om ændring af forordning (EF) nr. 1406/2002), som tilpasset til EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, i sin nationale retsorden inden for den fastsatte frist har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 7.
Det strider ikke mod EØS-aftalens artikel 16, stk. 1, hvis en EØS-stat i sin lovgivning eller gennem forvaltningsakter fastsætter, at et organ, som har statsligt monopol på detailsalg af alkohol, kan nægte at modtage alkoholiske drikke, der indeholder stimulanser som koffein, til salg i sine detailforretninger.
1)

Det fastslås, at Fyrstendømmet Liechtenstein ved ikke at have vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for fuldt ud at gennemføre den retsakt, der henvises til i punkt 1 i bilag VII til EØS-aftalen, nemlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1430/2007 af 5 december 2007 om ændring af bilag II og III til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer og ved Kommissionens forordning (EF) nr. 755/2008 af 31. juli 2008 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer, og som tilpasset EØS-aftalen ved protokol nr. 1 hertil, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 63, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 7.
1)

Det fastslås, at Republikken Island ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af den retsakt, der er henvist til i punkt 1a i kapitel XXIV i bilag II til EØS-aftalen, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/26/EF af 21. april 2004 om ændring af direktiv 97/68/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikke-vejgående maskiner, som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i nævnte retsakt og EØS-aftalens artikel 7.
2)

At undtage erstatning for ikke-økonomisk skade (»svie og smerte«), som er en form for civilretligt erstatningsansvar, fra den obligatoriske forsikringsordning under national lovgivning udgør en tilstrækkelig alvorlig overtrædelse af EØS-lovgivningen til, at det er ansvarspådragende for staten.
1.

Republikken Island har ved ikke at afskaffe den skatteordning, der er erklæret uforenelig med EØS-aftalen ved beslutning nr. 21/04/COL af 25. februar 2004, ved ikke at tilbagesøge den udbetalte støtte og ved ikke som krævet at underrette EFTA-Tilsynsmyndigheden undladt at opfylde sine forpligtelser efter punkt 2, 3, og 4 i nævnte beslutning.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 45/15

DOMSTOLENS DOM

af 1. juli 2005

i sag E-8/04 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Fyrstendømmet Liechtenstein

(Etableringsret — bopælspligt for ét medlem af en banks bestyrelse og ét medlem af dens direktion)

(2006/C 45/11)

I sag E-8/04, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Fyrstendømmet Liechtenstein, hvor EFTA-Domstolen blev anmodet om at afsige kendelse om, at Fyrstendømmet Liechtenstein havde misligholdt sine forpligtelser efter EØS-aftalens artikel 31 ved fortsat at anvende banklovens § 25 (Gesetz vom 21. Oktober 1992 über die Banken und Finanzgesellschaften), som kræver bopælspligt for mindst ét medlem af bestyrelsen og ét medlem af direktionen i en bank, der er etableret på dets område, afsagde Domstolen, sammensat af præsident Carl Baudenbacher og dommerne Per Tresselt (refererende dommer) og Thorgeir Örlygsson, den 1. juli 2005 følgende dom:

1. Fyrstendømmet Liechtenstein har misligholdt sine forpligtelser efter EØS-aftalens artikel 31 ved fortsat at anvende banklovens § 25 (Gesetz vom 21. Oktober 1992 über die Banken und Finanzgesellschaften), som kræver bopælspligt for mindst ét medlem af bestyrelsen og ét medlem af direktionen i en bank, der er etableret på dets område.