EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS AFGØRELSE

Nr. 533/09/KOL

af 16. december 2009

om 77. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte, hvorved der indføjes et nyt kapitel om en forenklet procedure for behandling af visse former for statsstøtte

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN (1) HAR —

UNDER HENVISNING til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (2), særlig artikel 61-63 og protokol 26,

UNDER HENVISNING til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (3), særlig artikel 24 og artikel 5, stk. 2, litra b), og

ud fra følgende betragtninger:

I henhold til artikel 24 i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen skal Tilsynsmyndigheden sætte EØS-aftalens bestemmelser om statsstøtte i kraft.

I henhold til artikel 5, stk. 2, litra b), i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen skal Tilsynsmyndigheden udstede meddelelser og retningslinjer på områder, der er omhandlet i EØS-aftalen, hvis dette er udtrykkeligt fastsat i denne aftale eller i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, eller hvis Tilsynsmyndigheden finder det nødvendigt.

Tilsynsmyndigheden vedtog de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte (4) den 19. januar 1994.

Europa-Kommissionen vedtog den 16. juni 2009 en meddelelse om en forenklet procedure for behandling af visse former for statsstøtte (5).

Denne meddelelse er også relevant for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

Der skal sikres en ensartet anvendelse af EØS-statsstøttereglerne i hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.

Ifølge punkt II under overskriften »GENERELT« i slutningen af bilag XV til EØS-aftalen skal Tilsynsmyndigheden efter høring af Europa-Kommissionen vedtage retsakter, der svarer til dem, som Europa-Kommissionen vedtager.

Tilsynsmyndigheden hørte Europa-Kommissionen om emnet ved brev af 8. december 2009 og EFTA-staterne ved brev af 20. november 2009 —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Retningslinjerne for statsstøtte ændres ved indføjelse af et nyt kapitel om en forenklet procedure for behandling af visse former for statsstøtte. Det nye kapitel findes i bilaget til denne afgørelse.

Artikel 2

Kun den engelske udgave er autentisk.

(1) Herefter kaldet »Tilsynsmyndigheden«.

(2) I det følgende benævnt »EØS-aftalen«.

(3) Herefter kaldet »aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen«.

(4) Retningslinjer for anvendelse og fortolkning af artikel 61 og 62 i EØS-aftalen og artikel 1 i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen vedtaget og udstedt af Tilsynsmyndigheden den 19.1.1994, offentliggjort i EFT L 231 af 3.9.1994, s. 1, og EØS-tillæg nr. 32 af 3.9.1994, s. 1 (i det følgende benævnt »retningslinjer for statsstøtte«). Den ajourførte version af retningslinjerne for statsstøtte findes på Tilsynsmyndighedens websted: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines

(5) EUT C 136 af 16.6.2009, s. 3.

BILAG I

VEJLEDNING VEDRØRENDE EN FORENKLET PROCEDURE FOR BEHANDLING AF VISSE FORMER FOR STATSSTØTTE (1)

1. Indledning

1) I denne vejledning fastlægges en forenklet procedure, som Tilsynsmyndigheden vil anvende i nært samarbejde med den berørte EFTA-stat for hurtigt at undersøge visse typer statsstøtteforanstaltninger, hvor Tilsynsmyndigheden kun skal kontrollere, at foranstaltningen er i overensstemmelse med de eksisterende regler og gældende praksis uden at udøve sine skønsmæssige beføjelser. Tilsynsmyndighedens erfaringer i forbindelse med anvendelsen af artikel 61 i EØS-aftalen og de forordninger, rammebestemmelser, retningslinjer og meddelelser, der er udstedt med hjemmel i artikel 61 (2), viser, at visse kategorier af anmeldt støtte generelt godkendes, uden at Tilsynsmyndigheden rejser tvivl om, hvorvidt støtten er forenelig med EØS-aftalen, såfremt der ikke er særlige forhold, som gør sig gældende. Disse støttekategorier er beskrevet i afsnit 2. Andre støtteforanstaltninger, der anmeldes til Tilsynsmyndigheden, vil blive behandlet efter de relevante procedurer (3) og i almindelighed også efter kodeks for god praksis ved behandling af statsstøttesager.

2) Formålet med denne vejledning er dels at redegøre for, på hvilke betingelser Tilsynsmyndigheden almindeligvis vedtager en kortfattet beslutning om, at visse former for statsstøtte er forenelige med EØS-aftalen efter den forenklede procedure, dels at give vejledning om selve proceduren. Hvis alle de betingelser, der er anført i denne vejledning, er opfyldt, vil Tilsynsmyndigheden bestræbe sig på inden 20 arbejdsdage fra anmeldelsestidspunktet at vedtage en kortfattet beslutning, hvorved den fastslår, at den anmeldte foranstaltning ikke indebærer statsstøtte, eller at den ikke gør indsigelse mod den, jf. artikel 4, stk. 2 eller 3, i del II i protokol 3 til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol.

3) Hvis nogen af de forbehold eller undtagelser, der er fastsat i punkt 6-12 i denne vejledning, finder anvendelse, vil Tilsynsmyndigheden anvende den normale procedure vedrørende anmeldt støtte, der er beskrevet i kapitel II i protokol 3, og vedtage en fuldstændig beslutning efter protokollens artikel 4 og/eller 7. De tidsfrister, der er fastsat i artikel 4, stk. 5, og artikel 7, stk. 6, i protokol 3 er under alle omstændigheder de eneste, der er retligt bindende.

4) Gennem den procedure, der er beskrevet i denne vejledning, vil Tilsynsmyndigheden gøre statsstøttekontrollen i EØS mere forudsigelig og effektiv. Den foreliggende vejledning bør på ingen måde fortolkes således, at en støtteforanstaltning, der ikke skal betragtes som statsstøtte efter EØS-aftalens artikel 61, skal anmeldes til Tilsynsmyndigheden, selv om det står EFTA-staterne frit for at anmelde sådanne støtteforanstaltninger af retssikkerhedsmæssige grunde.

2. Statsstøttekategorier, der kan behandles efter den forenklede procedure

Statsstøttekategorier, der kan komme i betragtning

5) Følgende kategorier af foranstaltninger kan i princippet behandles efter den forenklede procedure: a) Kategori 1: Støtteforanstaltninger, der falder ind under reglerne for »standardvurdering« i de eksisterende retningslinjer Støtteforanstaltninger, der falder ind under reglerne for »standardvurdering« (de såkaldte »safe harbour«-afsnit) (4) eller tilsvarende typer vurdering (5) i de horisontale retningslinjer, der ikke er omfattet af den generelle gruppefritagelsesforordning, kan i princippet behandles efter den forenklede procedure. Den forenklede procedure vil kun blive anvendt i tilfælde, hvor Tilsynsmyndigheden efter den anmeldelsesforberedende fase (se punkt 13-16) finder det godtgjort, at samtlige materielle og proceduremæssige krav, der er fastsat i de relevante retningslinjer, er opfyldt. Dette indebærer, at det i den anmeldelsesforberedende fase bekræftes, at den anmeldte støtteforanstaltning umiddelbart opfylder de relevante betingelser, som er beskrevet mere udførligt i de gældende horisontale regler vedrørende: — støttemodtagernes art — støtteberettigede omkostninger — støtteintensitet og bonus — individuel anmeldelsestærskel eller maksimalt støttebeløb — anvendt støtteinstrument — kumulering — tilskyndelsesvirkning — gennemsigtighed — udelukkelse af støttemodtagere, der ikke har efterkommet et påbud om tilbagebetaling af tidligere, ulovligt udbetalt støtte (6). Under denne kategori er Tilsynsmyndigheden indstillet på at anvende den forenklede procedure på bl.a. følgende typer foranstaltninger: i) Risikokapitalforanstaltninger, som ikke består i deltagelse i en privat equity-investeringsfond, og som opfylder alle de øvrige betingelser i afsnit 4 i retningslinjerne for risikokapital. ii) Investeringsstøtte til miljøbeskyttelse, som opfylder betingelserne i afsnit 3 i retningslinjerne for miljøstøtte: — hvor grundlaget for de støtteberettigede omkostninger fastlægges ved en metode til beregning af de fulde omkostninger i overensstemmelse med punkt 82 i retningslinjerne for miljøstøtte (7) — som omfatter en bonus for økoinnovation, der beviseligt er i overensstemmelse med punkt 78 i retningslinjerne for miljøstøtte (8). iii) Støtte til unge innovative virksomheder i overensstemmelse med afsnit 5.4 i F&U&I-retningslinjerne; virksomhedernes innovative karakter bestemmes på grundlag af retningslinjernes afsnit 5.4 b) i) (9). iv) Støtte til innovationsklynger i overensstemmelse med afsnit 5.8 og 7.1 i F&U&I-retningslinjerne. v) Støtte til proces- og organisationsinnovation inden for tjenesteydelser i overensstemmelse med afsnit 5.5 i F&U&I-retningslinjerne. vi) Ad hoc-støtte med regionalt sigte, som er lavere end den individuelle anmeldelsestærskel, der er fastsat i punkt 53 i retningslinjerne for regionalstøtte (10). vii) Redningsstøtte inden for forarbejdningsindustrien og servicesektoren (undtagen finanssektoren), forudsat at den opfylder samtlige materielle betingelser i afsnit 3.1.1 og 3.1.2 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering (11). viii) Rednings- og omstruktureringsordninger for små virksomheder, forudsat at de opfylder samtlige betingelser i afsnit 4 i retningslinjerne for redning og omstrukturering (12). ix) Ad hoc-støtte til omstrukturering af små og mellemstore virksomheder, forudsat at den opfylder alle betingelserne i afsnit 3 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering (13). x) Eksportkreditter inden for skibsbygningsindustrien, forudsat at de opfylder samtlige betingelser i afsnit 3.3.4 i retningslinjerne for skibsbygning (14). xi) Støtteordninger for audiovisuelle værker, forudsat at de opfylder samtlige betingelser i afsnit 2.3 i biografmeddelelsen, hvad angår udvikling, produktion, distribution og markedsføring af audiovisuelle værker (15). Ovenstående liste er vejledende og kan blive ændret ved fremtidige revisioner af de nugældende instrumenter eller vedtagelse af nye instrumenter. Tilsynsmyndigheden vil eventuelt revidere denne liste fra tid til anden, så den er i overensstemmelse med de gældende statsstøtteregler. b) Kategori 2: Støtteforanstaltninger, der er i overensstemmelse med Tilsynsmyndighedens faste beslutningspraksis Støtteforanstaltninger af samme art som de foranstaltninger, Tilsynsmyndigheden har godkendt i mindst tre af sine tidligere beslutninger (i det følgende benævnt »tidligere beslutninger«) (16), og som umiddelbart kan vurderes på grundlag af denne faste beslutningspraksis, kan i princippet behandles efter den forenklede procedure. Det er kun beslutninger vedtaget af Tilsynsmyndigheden i løbet af de sidste ti år inden det tidspunkt, hvor der indgives en foreløbig anmeldelse (jf. punkt 14), der kan betragtes som »tidligere beslutninger«. Den forenklede procedure vil kun blive anvendt i tilfælde, hvor Tilsynsmyndigheden efter den anmeldelsesforberedende fase (jf. punkt 13-16) finder det godtgjort, at de relevante materielle og proceduremæssige betingelser, der lå til grund for de tidligere beslutninger, er opfyldt, især med hensyn til foranstaltningens mål og generelle udformning, støttemodtagernes art, støtteberettigede omkostninger, individuelle anmeldelsestærskler, støtteintensitet og (eventuelt) bonus, kumuleringsregler, tilskyndelsesvirkning og krav om gennemsigtighed. Som anført i punkt 11 vil Tilsynsmyndigheden anvende den normale procedure, når den anmeldte støtteforanstaltning vil kunne begunstige en virksomhed, der ikke har efterkommet et påbud om tilbagebetaling af tidligere udbetalt støtte, som er erklæret ulovlig og uforenelig med EØS-aftalen ved en tidligere beslutning truffet af Tilsynsmyndigheden (det såkaldte Deggendorf-princip). Under denne kategori er Tilsynsmyndigheden indstillet på at anvende den forenklede procedure på bl.a. følgende typer foranstaltninger: i) Støtteforanstaltninger til bevarelse af den nationale kulturarv i forbindelse med aktiviteter, der er knyttet til historiske eller nationale mindesmærker eller fortidsminder, forudsat at støtten er begrænset til »bevarelse af kulturarven«, jf. EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), sammenholdt med artikel 107, stk. 3, litra d) i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (17). ii) Støtteordninger vedrørende teater-, danse- og musikaktiviteter (18). iii) Støtteordninger til fremme af mindretalssprog (19). iv) Støtteforanstaltninger til fremme af forlagsvirksomhed (20). v) Støtteforanstaltninger til fremme af bredbåndsforbindelser i landdistrikter (21). vi) Garantiordninger for støtte til skibsbygning (22). vii) Støtteforanstaltninger, der opfylder alle andre gældende bestemmelser i den generelle gruppefritagelsesforordning, men som kun er udelukket fra den, fordi: — foranstaltningerne indebærer »ad hoc-støtte« (23) — støtten ydes i en ikke-gennemsigtig form (artikel 5 i den generelle gruppefritagelsesforordning), men bruttosubventionsækvivalenten beregnes efter en metode, som Tilsynsmyndigheden har godkendt i tre individuelle beslutninger, der er vedtaget efter den 1. januar 2007. viii) Støtteforanstaltninger til udvikling af lokal infrastruktur, der ikke udgør statsstøtte som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, da foranstaltningen i betragtning af de særlige forhold, der gør sig gældende i den pågældende sag, ikke vil påvirke samhandelen mellem EFTA-staterne (24). ix) Forlængelse og/eller ændring af eksisterende ordninger, som ikke falder ind under den forenklede procedure, der er fastsat i Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 195/04/KOL af 14. juli 2004 om gennemførelse af de bestemmelser, der henvises til i artikel 27 i del II i protokol 3 til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (25) (jf. kategori 3 nedenfor), f.eks. når det gælder tilpasning af eksisterende ordninger til nye horisontale retningslinjer (26). Listen er vejledende, da denne kategoris nøjagtige omfang kan ændre sig i overensstemmelse med Tilsynsmyndighedens beslutningspraksis. Tilsynsmyndigheden vil eventuelt revidere denne vejledende liste fra tid til anden, så den er i overensstemmelse med gældende praksis. c) Kategori 3: Forlængelse eller udvidelse af eksisterende ordninger Artikel 4 i Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 195/2004/KOL fastsætter en forenklet anmeldelsesprocedure for visse ændringer i eksisterende støtteordninger. I artiklen er det fastsat, at »[…] følgende ændringer i eksisterende støtte anmeldes på den forenklede anmeldelsesformular, der er fastsat i bilag II til denne beslutning: a) forøgelser af budgettet for en godkendt støtteordning på over 20 % b) forlængelser af en eksisterende godkendt støtteordning med indtil seks år, med eller uden en forøgelse af budgettet c) stramninger af kriterierne for anvendelse af en godkendt støtteordning eller reduktioner af støtteintensiteten eller reduktioner af de støtteberettigede udgifter«. Denne vejledning påvirker ikke muligheden for at anvende artikel 4 i Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 195/2004/KOL. Tilsynsmyndigheden opfordrer dog den anmeldende EFTA-stat til at gå frem i overensstemmelse med denne vejledning og blandt andet at indgive et udkast til en anmeldelse af de pågældende støtteforanstaltninger på den forenklede anmeldelsesformular, der er knyttet som bilag til Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 195/2004/KOL. Som led i denne procedure vil Tilsynsmyndigheden også opfordre den pågældende EFTA-stat til at tillade offentliggørelse af et resumé af anmeldelsen på Tilsynsmyndighedens websted.

Forbehold og undtagelser

6) Da den forenklede procedure kun finder anvendelse på støtte, der anmeldes i henhold til artikel 1, stk. 3, i del I i protokol 3 til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, er ulovlig støtte udelukket. For så vidt som EØS-aftalen finder anvendelsen på følgende sektorer, vil den forenklede procedure desuden ikke finde anvendelse på støtte til aktiviteter inden for fiskeri og akvakultur eller inden for primærproduktion, forarbejdning eller afsætning af landbrugsprodukter på grund af de særlige forhold, der kendetegner disse sektorer. Den forenklede procedure vil heller ikke blive anvendt med tilbagevirkende kraft på foranstaltninger, der blev forhåndsanmeldt før 1. januar 2010.

7) Ved vurderingen af, om en anmeldt støtteforanstaltning falder ind under en af de kategorier, der er nævnt i punkt 5, vil Tilsynsmyndigheden sikre, at der er tilstrækkelig klarhed omkring de gældende retningslinjer og/eller Tilsynsmyndighedens faste beslutningspraksis, der skal danne grundlag for vurderingen af den anmeldte støtteforanstaltning, samt alle de relevante faktiske omstændigheder. Da det er et nøgleelement i afgørelsen af, om den forenklede procedure kan anvendes, at anmeldelsen er fuldstændig, opfordres den anmeldende EFTA-stat til at give alle relevante oplysninger, bl.a. hvilke tidligere beslutninger den eventuelt støtter sig på ved indledningen af den anmeldelsesforberedende fase (jf. punkt 14).

8) Hvis anmeldelsen er ufuldstændig eller indeholder vildledende eller urigtige oplysninger, vil Tilsynsmyndigheden ikke anvende den forenklede procedure. I det omfang anmeldelsen involverer nye retlige spørgsmål af generel interesse, vil Tilsynsmyndigheden normalt ikke anvende den forenklede procedure.

9) Selv om det normalt kan antages, at støtteforanstaltninger, som falder ind under de kategorier, der er fastsat i punkt 5, ikke vil give anledning til tvivl om, hvorvidt de er forenelige med EØS-aftalen, kan der dog gøre sig særlige forhold gældende, som kræver en nærmere undersøgelse. I sådanne tilfælde kan Tilsynsmyndigheden når som helst anvende den normale procedure.

10) Sådanne særlige forhold kan blandt andet omfatte: bestemte former for støtte, som Tilsynsmyndigheden endnu ikke har taget stilling i sine beslutninger, tidligere beslutninger, som Tilsynsmyndigheden er i gang med at vurdere på ny på grundlag af den seneste retspraksis eller udviklingen i EØS, nye tekniske spørgsmål eller betænkeligheder med hensyn til, om foranstaltningen er forenelig med andre af EØS-aftalens bestemmelser (f.eks. forbud mod forskelsbehandling, de fire friheder osv.).

11) Tilsynsmyndigheden vil anvende den normale procedure i tilfælde, hvor den anmeldte støtteforanstaltning vil kunne begunstige en virksomhed, der ikke har efterkommet et påbud om tilbagebetaling af tidligere udbetalt støtte, som er erklæret ulovlig og uforenelig med EØS-aftalen ved en beslutning truffet af Tilsynsmyndigheden (Deggendorf-princippet).

12) Hvis tredjemand udtrykker begrundede betænkeligheder med hensyn til den anmeldte støtteforanstaltning inden for den tidsfrist, der er fastsat i punkt 21 i denne vejledning, vil Tilsynsmyndigheden anvende den normale procedure (27) og underrette medlemsstaten med henblik herpå.

3. Proceduremæssige spørgsmål

Kontakter forud for anmeldelsen

13) Tilsynsmyndigheden har fundet det nyttigt, at der forud for anmeldelsen føres kontakter med den pågældende EFTA-stat, og det gælder også i sager, som tilsyneladende er ukomplicerede. Disse kontakter giver Tilsynsmyndigheden og især EFTA-staterne mulighed for at afgøre på et tidligt tidspunkt, hvilke af Tilsynsmyndigheden regler eller tidligere beslutninger der er relevante, hvor kompliceret det kan blive for Tilsynsmyndigheden at vurdere sagen, og hvor omfattende og detaljerede oplysninger Tilsynsmyndigheden behøver for at kunne foretage en fuldstændig vurdering af sagen.

14) I betragtning af de stramme tidsfrister i forbindelse med den forenklede procedure er vurderingen af en statsstøtteforanstaltning i henhold til denne procedure betinget af, at medlemsstaten fører kontakter med Tilsynsmyndigheden forud for anmeldelsen. I denne forbindelse opfordres EFTA-staten til at sende Tilsynsmyndigheden et udkast til en anmeldelsesformular med de nødvendige supplerende oplysningsskemaer i henhold til artikel 2 i Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 195/2004/KOL, og eventuelt de relevante tidligere beslutninger, via Tilsynsmyndighedens it-applikation. EFTA-staten kan også på dette stadium anmode Tilsynsmyndigheden om tilladelse til ikke at udfylde bestemte dele af anmeldelsesformularen. Under kontakterne kan EFTA-staten og Tilsynsmyndigheden også aftale, at EFTA-staten ikke behøver at indgive et udkast til en anmeldelsesformular og de supplerende oplysninger i den anmeldelses-forberedende fase. En sådan aftale kan f.eks. være relevant på grund af en række støtteforanstaltningers repetitive karakter (se f.eks. støttekategorien i punkt 5 c) i denne vejledning). I denne forbindelse kan Tilsynsmyndigheden opfordre EFTA-staten til at indgive anmeldelse direkte, når den ikke mener, at der er behov for detaljerede drøftelser af de planlagte støtteforanstaltninger.

15) Senest to uger efter modtagelsen af udkastet til anmeldelsesformular tager Tilsynsmyndigheden skridt til den første anmeldelsesforberedende kontakt. Tilsynsmyndigheden vil opfordre til, at disse kontakter føres via e-mail eller telefonkonferencer, eller den vil tilrettelægge møder, hvis den pågældende EFTA-stat udtrykkeligt anmoder derom. Senest fem arbejdsdage efter de sidste anmeldelsesforberedende kontakter meddeler Tilsynsmyndigheden den pågældende EFTA-stat, hvorvidt sagen umiddelbart findes egnet til at blive behandlet efter den forenklede procedure, hvilke oplysninger der yderligere skal gives, for at sagen kan behandles efter denne procedure, eller om sagen skal behandles efter den normale procedure.

16) Når Tilsynsmyndigheden meddeler, at sagen kan behandles efter den forenklede procedure, indebærer det, at EFTA-staten og Tilsynsmyndigheden umiddelbart er enige om, at de oplysninger, der gives i den anmeldelsesforberedende fase, ville udgøre en fuldstændig anmeldelse, hvis de blev anmeldt formelt. Tilsynsmyndigheden vil dermed principielt kunne godkende foranstaltningen uden at skulle anmode om yderligere oplysninger, så snart den er formelt anmeldt på en anmeldelsesformular, der også indeholder resultatet af de forberedende kontakter.

Anmeldelse

17) EFTA-staten skal anmelde den (de) pågældende støtteforanstaltning(er) senest to måneder efter, at Tilsynsmyndigheden har oplyst den om, at sagen umiddelbart ser ud til at kunne behandles efter den forenklede procedure. Hvis anmeldelsen indeholder ændringer i forhold til oplysningerne i de dokumenter, der blev fremlagt i den anmeldelsesforberedende fase, skal disse ændringer fremhæves tydeligt i anmeldelsesformularen.

18) Når EFTA-staten indgiver anmeldelse, begynder den i punkt 2 nævnte periode at løbe.

19) Den forenklede procedure kræver ikke anvendelse af en særlig forenklet anmeldelsesformular. Anmeldelsen skal indgives på de standardanmeldelsesformularer, der er knyttet til Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 195/2004/KOL, undtagen for sager, der falder ind under støttekategorien i punkt 5, litra c), i denne vejledning.

Offentliggørelse af et resumé af anmeldelsen

20) På grundlag af de oplysninger, Tilsynsmyndigheden har modtaget fra EFTA-staten, vil den på sit websted offentliggøre et resumé af anmeldelsen på den standardformular, der er angivet i bilaget til denne vejledning. I standardformularen er det angivet, at støtteforanstaltningen på grundlag af EFTA-statens oplysninger kan behandles efter den forenklede procedure. Når en EFTA-stat anmoder Tilsynsmyndigheden om at behandle en foranstaltning efter denne vejledning, vil den blive anset for at være enig i, at de oplysninger, anmeldelsen indeholder, og som skal offentliggøres på Tilsynsmyndigheden websted i den form, der er angivet i i bilaget til denne vejledning, ikke er fortrolige. Desuden opfordres EFTA-staterne til klart at angive, om anmeldelsen indeholder forretningshemmeligheder.

21) Interesserede parter vil så få 10 arbejdsdage til at fremsætte bemærkninger (herunder at fremlægge en version, der ikke er fortrolig), især om forhold, der kan kræve en grundigere undersøgelse. I tilfælde, hvor interesserede parter udtrykker begrundede betænkeligheder med hensyn til den anmeldte foranstaltnings muligheder for at påvirke konkurrenceforholdene, vil Tilsynsmyndigheden anvende den normale procedure og underrette den pågældende EFTA-stat og den (de) interesserede part(er) med henblik herpå. Den berørte EFTA-stat vil også blive underrettet om eventuelle konkurrencemæssige betænkeligheder og vil få lejlighed til at fremsætte bemærkninger dertil.

Kortfattet beslutning

22) Hvis Tilsynsmyndigheden finder det godtgjort, at den anmeldte foranstaltning opfylder kriterierne for anvendelse af den forenklede procedure (jf. navnlig punkt 5), vil den vedtage en kortfattet beslutning. Medmindre nogen af de forbehold og undtagelser, der er i punkt 6-12 i denne vejledning, gør sig pågældende, vil Tilsynsmyndigheden bestræbe sig på inden 20 arbejdsdage fra anmeldelsestidspunktet at vedtage en beslutning i henhold til artikel 4, stk. 2 eller 3, i del II i protokol 3, hvorved den fastslår, at foranstaltningen ikke indebærer statsstøtte, eller at Tilsynsmyndigheden ikke gør indsigelse mod den.

Offentliggørelse af den kortfattede beslutning

23) Tilsynsmyndigheden vil i henhold til artikel 26, stk. 1, i del II i protokol 3 offentliggøre et resumé af beslutningen i Den Europæiske Unions Tidende og EØS-tillægget hertil. Den kortfattede beslutning vil blive gjort tilgængelig på Tilsynsmyndighedens websted. Den vil indeholde en henvisning til det resumé af oplysningerne i anmeldelsen, der blev offentliggjort på Tilsynsmyndighedens websted på anmeldelsestidspunktet, en standardvurdering af foranstaltningen i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, og eventuelt en erklæring om, at støtteforanstaltningen er forenelig med EØS-aftalen, fordi den falder ind under en eller flere af de kategorier, der er beskrevet i punkt 5 i denne vejledning, med udtrykkelig angivelse af den (de) relevante kategori(er) og en henvisning til de relevante horisontale regler og/eller tidligere beslutninger.

4. Afsluttende bestemmelser

24) Efter anmodning fra den pågældende EFTA-stat vil Tilsynsmyndigheden anvende principperne i denne vejledning på foranstaltninger, der anmeldes efter punkt 17, fra 1. januar 2010.

25) Tilsynsmyndigheden kan ændre denne vejledning ud fra vigtige konkurrencepolitiske betragtninger eller af hensyn til ændringer i statsstøttereglerne og beslutningspraksis. Tilsynsmyndigheden vil tage vejledningen op til revision første gang senest fire år efter dens offentliggørelse. I denne forbindelse vil Tilsynsmyndigheden undersøge, hvorvidt der bør udarbejdes særlige forenklede anmeldelsesformularer for at lette anvendelsen af denne vejledning.

(1) Dette kapitel svarer t t Meddelelse fra Kommissionen om en forenklet procedure for behandling af visse former for statsstøtte (EUT C 136 af 16.6.2009, s. 3).

(2) Jf. især retningslinjerne for statsstøtte til forskning og udvikling og innovation (EUT L 305 af 19.11.2009, s. 1 og i EØS-tillæg nr. 60 af 19.11.2009, s. 1), i det følgende benævnt »F&U&I-retningslinjerne«; retningslinjerne for statsstøtte til fremme af risikokapitalinvesteringer i små og mellemstore virksomheder, EUT L 184 af 16.7.2009, s. 18, i det følgende benævnt »retningslinjerne for risikokapital«; retningslinjerne for statsstøtte t t miljøblskyttelse, (EUT L 144 af 10.6.2010, s. 1 og EØS-tillæg nr. 29 af 10.6.2010, s. 1), i det følgende benævnt »retningslinjerne for miljøstøtte«; retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte for 2007-2013, EUT L 54 af 28.2.2008, s. 1, i det følgende benævnt »retningslinjerne for regionalstøtte«; afgørelsen om videreførelse af retningslinjerne for statsstøtte til skibsbygning, EUT L 148 af 11.6.2009, s. 55, i det følgende benævnt »retningslinjerne for skibsbygning«; retningslinjerne for statsstøtte til biograffilm og andre audiovisuelle værker (EUT L 105 af 21.4.2011, s. 32 og EØS-tillæg nr. 23 af 21.4.2011, s. 1), i det følgende benævnt »biografretningslinjerne«; Kommissionens forordning (EF) nr. 800/2008 af 6.8.2008 om visse former for støttes forenelighed med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87 og 88 (Generel gruppefritagelsesforordning) (EUT L 214 af 9.8.2008, s. 3), som blev indarbejdet i bilag XV til EØS-aftalen ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 120/2008 (EUT L 339 af 18.12.2008, s. 111, og EØS-tillæg nr. 79 af 18.12.2008, s. 20).

(3) Foranstaltninger, der er anmeldt til Tilsynsmyndigheden i forbindelse med den nuværende finansielle krise i medfør af Tilsynsmyndighedens retningslinjer for statsstøttereglernes anvendelse på foranstaltninger truffet over for pengeinstitutter i forbindelse med den aktuelle globale finanskrise (EUT L 17 af 20.1.2011, s. 1 og EØS-tillæg nr. 3 af 20.1.2011, s. 1) og de midlertidige rammebestemmelser for statsstøtte, der ydes for at lette adgangen til finansiering under den nuværende finansielle og økonomiske krise (EUT L 15 af 20.1.2011, s. 26 og EØS-tillæg nr. 3. af 20.1.2011, s. 31) vil ikke være omfattet af den forenklede procedure, der fastsættes i disse retningslinjer. Der er fastlagt særlige ad hoc-ordninger til hurtig behandling af disse sager.

(4) Såsom afsnit 5 i F&U&I-retningslinjerne eller afsnit 3 i retningslinjerne for miljøstøtte og afsnit 4 i retningslinjerne for risikokapital.

(5) Retningslinjerne for regionalstøtte; afsnit 3.1.2 i retningslinjerne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, EUT L 107 af 28.4.2005, s. 28, i det følgende benævnt »retningslinjerne for redning og omstrukturering«.

(6) Tilsynsmyndigheden vil anvende den normale procedure i tilfælde, hvor den anmeldte støtteforanstaltning vil kunne begunstige en virksomhed, der ikke har efterkommet et påbud om tilbagebetaling af tidligere udbetalt støtte, som er erklæret ulovlig og uforenelig med EØS-aftalen ved en beslutning truffet af Tilsynsmyndigheden (Deggendorf-princippet). Se sag C-188/92, TWD Textilwerke Deggendorf, Sml. 1994 I, s. 833.

(7) I den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 18, stk. 5, fastsættes en forenklet omkostningsberegningsmetode.

(8) Bonus for økoinnovation er ikke fritaget ved den generelle gruppefritagelsesforordning.

(9) Den generelle gruppefritagelsesforordning omfatter kun støtte til unge innovative virksomheder, der opfylder betingelserne i punkt 5.4 b) ii) i F&U&I-retningslinjerne.

(10) I sådanne tilfælde skal EFTA-staterne dokumentere på forhånd: i) at støttebeløbet ligger under anmeldelsestærsklen (uden komplicerede beregninger af nettonutidsværdien, ii) at støtten vedrører en ny investering (ikke en genanskaffelsesinvestering), og iii) at støttens positive virkninger for regionaludviklingen klart opvejer de konkurrencefordrejninger, den medfører. Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 721/2007 (Polen, »Reuters Europe SA«).

(11) Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 28/2006 (Polen, Techmatrans), N 258/2007 (Tyskland, redningsstøtte til Erich Rohde KG) og N 802/2006 (Italien, redningsstøtte til Sandretto Industrie).

(12) Jf. Kommissionens beslutning i sag N 85/2008 (Østrig, garantiordning for små og mellemstore virksomheder i Salzburg-regionen), N 386/2007 (Frankrig, støtteordning til redning og omstrukturering af små og mellemstore virksomheder), N 832/2006 (Italien, rednings- og omstruktureringsordning i Valle d'Aosta). Denne tilgang er i overensstemmelse med artikel 1, stk. 7, i den generelle gruppefritagelsesforordning.

(13) Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 92/2008 (Østrig, omstruktureringsstøtte til Der Bäcker Legat), N 289/2007 (Italien, omstruktureringsstøtte til Fiem SRL).

(14) Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 76/2008 (Tyskland, forlængelse af CIRR-finansieringsordningen for eksport af skibe), N 26/2008 (Danmark, ændringer i finansieringsordningen for eksport af skibe), N 760/2006 (Spanien, udvidelse af eksportfinansieringsordningen — spansk skibsbygning).

(15) Selv om denne vejlednings kriterier kun gælder direkte for produktionsvirksomhed, anvendes de i praksis analogt til vurdering af, om forberedelsen af en produktion og efterbehandlingen er forenelig med fællesmarkedet og opfylder nødvendigheds- og proportionalitetskriterierne efter EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c). Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 233/2008 (Lettisk filmstøtteordning), N 72/2008 (Spanien, filmstøtteordning i Madrid), N 60/2008 (Italien, filmstøtteordning i regionen Sardinien) og N 291/2007 (den nederlandske filmfond).

(16) Tilsynsmyndigheden kan også tage udgangspunkt i beslutninger truffet af Kommissionen, når den skal vurdere, om der er tale om fast beslutningspraksis.

(17) Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 393/2007 (Nederlandene, støtte til NV Bergkwartier), N 106/2005 (Polen, Hala Ludowa i Wroclaw) og N 123/2005 (Ungarn, støtteordning, som er øremærket til turisme og kultur i Ungarn).

(18) Jf. Kommissionens beslutning i sag N 340/2007 (Spanien, støtte til teater, dans, musik og audiovisuelle aktiviteter i Baskerlandet), N 257/2007 (Spanien, fremme af teaterproduktion i Baskerlandet) og N 818/1999 (Frankrig, skattelignende afgift på teaterforestillinger og koncerter).

(19) Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 776/2006 (Spanien, støtte til udbredelse af det baskiske sprog), N 49/2007 (Spanien, støtte til udbredelse af det baskiske sprog) og N 161/2008 (Spanien, støtte til det baskiske sprog).

(20) Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 687/2006 (Den Slovakiske Republik, støtte til Kalligram s.r.o. til et tidsskrift), N 1/2006 (Slovenien, fremme af forlagsvirksomhed i Slovenien) og N 268/2002 (Italien, støtte til fremme af forlagsvirksomhed på Sicilien).

(21) Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 264/2006 (Italien, bredbånd til landdistrikter i Toscana), N 473/2007 (Italien, bredbåndsforbindelser i Alto Adige) og N 115/2008 (Bredbånd i landdistrikter i Tyskland).

(22) Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 325/2006 (Tyskland, forlængelse af garantiordningerne for støtte til skibsbygning), N 35/2006 (Frankrig, garantiordning for støtte til skibsbygning) og N 253/2005 (Nederlandene, garantiordning for støtte til skibsbygning).

(23) Ad hoc-støtte er ofte udelukket fra den generelle gruppefritagelsesforordnings anvendelsesområde. Dette gælder for alle store virksomheder (artikel 1, stk. 5, i den generelle gruppefritagelsesforordning) og i visse tilfælde også for små og mellemstore virksomheder (jf. artikel 13 og 14 vedrørende regionalstøtte, artikel 16 vedrørende kvindelige iværksættere, artikel 29 vedrørende støtte i form af risikovillig kapital og artikel 40 vedrørende støtte til ansættelse af dårligt stillede arbejdstagere). Med hensyn til de særlige betingelser for ad hoc-investeringsstøtte med regionalt sigte henvises til fodnote 10 ovenfor. Denne vejledning påvirker desuden ikke en eventuel meddelelse eller vejledning, hvori Tilsynsmyndigheden fastlægger detaljerede kriterier for den økonomiske vurdering i forbindelse med undersøgelsen af, om sager, der skal anmeldes individuelt, er forenelige med EØS-aftalen.

(24) Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 258/2000 (Tyskland, svømmebad i Dorsten), N 486/2002 (Sverige, støtte til en kongreshal i Visby), N 610/2001 (Tyskland, program for turistinfrastruktur i Baden-Württemberg) og N 377/2007 (Nederlandene, støtte til Bataviawerf — Rekonstruktion af et skib fra det 17. århundrede). For at den pågældende foranstaltning kan anses for ikke at påvirke samhandelen mellem EFTA-staterne, kræves det i disse tre tidligere beslutninger fortrinsvis, at EFTA-staten påviser: 1) at støtten ikke tiltrækker investeringer til den pågældende region, 2) at de varer/tjenester, der fremstilles af støttemodtageren, er rent lokale og/eller har et opland, der geografisk set er begrænset, 3) at der kun er tale om marginal indvirkning på forbrugerne i nabo-EFTA-staterne, og 4) at støttemodtagerens markedsandel er minimal, uanset hvordan det relevante marked afgrænses, og at støttemodtageren ikke tilhører en større virksomhedskoncern. Disse forhold skal understreges i den foreløbige anmeldelsesformular, der er omhandlet i punkt 14 i denne vejledning.

(25) EUT L 139 af 25.5.2006, s. 37, og EØS-tillæg nr. 26 af 25.5.2006, s. 1. Ændret ved beslutning nr. 319/05/KOL af 14.12.2005 (EUT L 113 af 27.4.2006, s. 24, EØS-tillæg nr. 21 af 27.4.2006, s. 46) og beslutning nr. 789/08/KOL af 17.12.2008 (EUT L 340 af 22.12.2010, s. 1 og EØS-tillæg nr. 72 af 22.12.2012, s. 1). Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21.4.2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EUT L 140 af 30.4.2004, s. 1).

(26) Jf. f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 585/2007 (Det Forenede Kongerige, forlængelse af en F&U-ordning i Yorkshire), N 275/2007 (Tyskland, forlængelse af programmet for rednings- og omstruktureringsstøtte til små og mellemstore virksomheder i Bremen), N 496/2007 (Italien (Lombardiet), garantifond for udvikling af risikovillig kapital) og N 625/2007 (Letland, støtte til risikovillig kapital til små og mellemstore virksomheder).

(27) Ifølge EFTA-Domstolens og EU's retsinstansers retspraksis giver dette ikke tredjemand større rettigheder. Se sag T-95/03, Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad Autónoma de Madrid og Federación Catalana de Estaciones de Servicio mod Kommissionen, Sml. 2006 II, s. 4739, præmis 139, og sag T-73/98, Prayon-Rupel mod Kommissionen, Sml. 2001 II, s. 867, præmis 45.