C 299/16 DA 16.10.1999 De Europæiske Fællesskabers Tidende
2. Såfremt det på grundlag af svarene på spørgsmål 1 må af, hvordan de pågældende faktisk vil udforme deres
samarbejde, enten skal være i overensstemmelse med konkluderes, at også en regulering som vedtægten skal
betragtes som en vedtagelse inden for en sammenslutning bestemmelserne om etableringsretten eller med bestem-
melserne om fri udveksling af tjenesteydelser? af virksomheder som omhandlet i EF-traktatens artikel 85
(nu artikel 81), stk. 1, må det da antages, at en sådanvedtagelse — for så vidt som den fastsætter almindeligt8. Udgør et forbud mod et integreret samarbejdsforholdbindende regler med hensyn til indgåelse af samarbejdsfor-mellem advokater og revisorer som omhandlet i dethold som de her omhandlede til sikring af, at denforegående en restriktion for etableringsretten eller foradvokat, der yder juridisk bistand, handler uafhængigt ogretten til fri udveksling af tjenesteydelser eller en restriktiontil varetagelse af partsinteresser — har til formål eller tilfor begge rettigheder?følge at begrænse konkurrencen inden for fællesmarkedet
og for så vidt påvirker handelen mellem medlemsstater?
9. Såfremt det følger af besvarelsen af det foregående spørgs- Hvilke relevante kriterier for bedømmelsen af dette spørgs-
mål, at der er tale om én af de to restriktioner eller mål af fællesskabsretten?
om begge restriktioner, er den pågældende restrition da
berettiget, fordi den kun indebærer en »form for salg« iKeck og Mithouard-dommens forstand, og der ikke er tale3. Skal udtrykket virksomhed i EF-traktatens artikel 86 (nuom diskrimination, eller er den berettiget, fordi denartikel 82) fortolkes således, at et organ som advokatsam-opfylder de kriterier herfor, som Domstolen har udviklet ifundet, såfremt det skal betragtes som en sammenslutningandre domme, særlig dommen i Gebhard-sagen?af virksomheder, også skal betragtes som en virksomhed
eller en gruppe af virksomheder som omhandlet i dennævnte bestemmelse, selv om det ikke selv udøver er-hvervsmæssig virksomhed?
4. Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende,
og det må antages, at et organ som advokatsamfundet
indtager en dominerende stilling, misbruger et sådantorgan da sin dominerende stilling, såfremt det pålægger de Sag anlagt den 13. august 1999 af Den Italienske Republik
mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilsluttede advokater en forpligtelse til over for andre at
handle på en måde på markedet for juridiske tjenesteydel-
ser, som hæmmer konkurrencen?(Sag C-310/99)
(1999/C 299/18) 5. Såfremt et organ som advokatsamfundet med henblik på
anvendelsen af Fællesskabets konkurrenceregler i det heleskal betragtes som en sammenslutning af virksomheder,Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. au-skal EF-traktatens artikel 90 (nu artikel 86), stk. 2, dagust 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiskefortolkes således, at et organ som advokatsamfundetFællesskaber af Den Italienske Republik ved professor Umberto— som med hensyn til advokaters samarbejde med udøve-Leanza, som befuldmægtiget, bistået af statens advokat, Oscarre af andre erhverv udsteder almindeligt bindende regler tilFiumara, og med valgt adresse i Luxembourg på Italienssikring af, at den advokat, der yder juridisk bistand, handlerAmbassade, 5, rue Marie-Adelaïde.uafhængigt og til varetagelse af partsinteresser — også er
omfattet deraf?
Den Italienske Republik har nedlagt følgende påstande:
6. Såfremt et organ som advokatsamfundet skal betragtes— Kommissionens beslutning K(1999) 1364 endelig udg. afsom en sammenslutning af virksomheder eller som en11. maj 1999 (
1) annulleres idet det i stævningen angivnevirksomhed eller en gruppe af virksomheder, er EF-omfang.traktatens artikel 3, litra g, artikel 5, stk. 2, og artikel 85
og 86 (nu artikel 3, litra g), og artikel 10, 81 og 82) da til
— Subsidiært annulleres beslutningen, for så vidt som det hinder for, at en medlemsstat bestemmer, at organet (eller
heri er fastsat, at de beløb, der udgør uforenelig støtte, skal et af dets besluttende instanser) kan udstede regler, som
tilbagebetales. bl.a. kan vedrøre advokaters samarbejde med udøvere af
andre erhverv, mens det offentliges tilsyn med regeludste-delsen er begrænset til en kompetence til at ophæve— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtesreglerne, uden at det offentlige kan sætte sine egne regler iat betale sagens omkostninger.stedet for de ophævede regler?
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter7. Finder såvel traktatbestemmelserne om etableringsretten
som om retten til fri udveksling af tjenesteydelser anvendel-se på et forbud mod samarbejde mellem advokater og 1) Kommissionens beslutning er ifølge sagsøgeren behæftet
med magtfordrejning og er ikke begrundet (eller ulogisk revisorer som det her omhandlede, eller skal EF-traktaten
fortolkes således, at et sådant forbud, f.eks. afhængigt begrundet) med hensyn til afgrænsningen af den gruppe af
16.10.1999 DA C 299/17 De Europæiske Fællesskabers Tidende
»unge«, der betragtes som »den svagest stillede del« af Sag anlagt den 16. august 1999 af Kommissionen for De
Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik arbejdsmarkedet. Selv om beslutningen indeholder statisti-
ske oplysninger og omtaler de bemærkninger, de italienskemyndigheder er fremkommet med, og hvorefter de særligeforhold omkring ungdomsarbejdsløsheden i Italien og(Sag C-312/99)navnlig i Syditalien medfører, at gruppen omfatter unge
op til 32 år, må gruppen »unge« efter Kommissionens
opfattelse alene omfatte unge, der er under 25 år, eller(1999/C 299/19)under 29 år, såfremt de er indehavere af et eksamensbevis.
2) Beslutningen er behæftet med mangler i den forstand, at Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. au-
gust 1999 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommis- den indeholder uigendrivelige oplysninger, hvorfor der er
tale om tilsidesættelse af gældende bestemmelser, magtfor- sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Antonio Aresu,
Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og drejning og manglende (utilstrækkelig) begrundelse for så
vidt angår »fastlæggelsen« af, hvor stor en del af støtten der med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Go ´ mez de la Cruz,
Wagnercentret. kan anerkendes som lovlig.
3) Beslutningens begrundelse er mangelfuld (ulogisk og util-Kommissionen har nedlagt følgende påstande:strækkelig) i relation til »fastlæggelsen« af, hvor stor en del
af støtten der kan anerkendes som lovlig. Dette gælder
også med hensyn til de foranstaltninger, der er fastsat1. Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sinei artikel 15 i lov nr. 196/97, hvor Kommissionen harforpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 97/bemærket, at »ændringen af CFL (kontrakter om uddannel-59/EF af 7. oktober 1997 om tilpasning til de tekniskese og arbejde), der er indgået for en bestemt periode,fremskridt i forbindelse med Rådets direktiv 90/679/tilkontrakter, der er indgået på ubestemt tid, ikke medfører,EØF (
1) om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne vedat der skabes nye arbejdspladser, idet disse arbejdspladserat være udsat for biologiske agenser under arbejdet (2)o gallerede var tilvejebragt, men ganske vist ikke var faste«.Kommissionens direktiv 97/65/EF af 26. november 1997
om tredje tilpasning til de tekniske fremskridt af Rådetsdirektiv 90/679/EØF om beskyttelse af arbejdstagerne mod 4) Vurderingen af, om foranstaltningen er forenelig med
farerne ved at være udsat for biologiske agenser under de fællesskabsretlige bestemmelser, hvorefter støtte er
arbejdet (
3), idet den ikke har udstedt de love og administra- forenelig med fællesmarkedet, jf. artikel 87, stk. 3, litra a),
tive bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme EF [tidligere EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra a)], når
direktiverne. den ydes »til fremme af den økonomiske udvikling i
områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, ellerhvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse«, er ikke
2. Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- nærmere uddybet. Dette indebærer, at den nævnte bestem-
ninger. melse er tilsidesat eller anvendt fejlagtigt, og at beslutnin-
gen ikke er begrundet (eller indeholder en utilstrækkelig ogselvmodsigende begrundelse).
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter5) Artikel 87 EF (tidligere EF-traktatens artikel 92) er tilside-
sat, idet begrundelsen er åbenbart mangelfuld (eller util-strækkelig), for så vidt som de ikke er anført, på hvilkenmåde den støtte, der betragtes so uforenelig med fællesmar- Artikel 249 EF (tidligere EF-traktatens artikel 189), hvorefter
kedet, påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne et direktiv med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for
samt konkurrencevilkårene. enhver medlemsstat, som det er rettet til, indebærer, at
medlemsstaterne er forpligtet til at overholde de frister forgennemførelsen, der er fastsat i direktiverne. Disse frister udløb6) For så vidt angår den bestemmelse i de anfægtede beslut-henholdsvis den 31. marts 1998 og den 30. juni 1998, udenning, der omhandler spørgsmålet om tilbagebetaling afat Den Italienske Republik havde udstedt de bestemmelser, derden støtte, der ifølge Kommissionen er uforenelig meder nødvendige for at efterkomme de direktiver, der er omtalt ifællesmarkedet, er den efter sagsøgerens opfattelse ikkeKommissionens stævning.(eller utilstrækkeligt) begrundet med hensyn til spørgsmålet
om, hvorvidt en sådan tilbagebetaling er nødvendig eller idet mindste hensigtmæssig.
(1) EFT L 374 af 31.12.1990, s. 1.
(2) EFT L 282 af 15.10.1997, s. 33.
(3) EFT L 335 af 6.12.1997, s. 17.(1) Om den italienske støtteordning til fremme af beskæftigelsen.