Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
1. Kommissionens forordning (EF) nr. 2494/97 af
12. december 1997 om udstedelse af importlicenser for
ris henhørende under KN-kode 1006 med oprindelse i
de oversøiske lande og territorier som led i de særlige
foranstaltninger, der blev indført ved Kommissionens
forordning (EF) nr. 2352/97 (1), annulleres
2. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
samme som i sag T-32/98 (2).
(1) EFT L 343 af 13.12.1997, s. 17.
(2) Endnu ikke offentliggjort i Tidende.
Sag anlagt den 9. marts 1998 af Maria Paola Sabbatucci
mod Europa-Parlamentet
(Sag T-42/98)
(98/C 137/44)
(Processprog: italiensk)
Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
der den 9. marts 1998 anlagt sag mod Europa-Parlamentet
af Maria Paola Sabbatucci, ved advokaterne Alberto Dal
Ferro og Andrea Cevese, Vicenza, og med valgt adressehos advokatfirmaet Morresi Law Office, avenue des Ner-
viens 67, Bruxelles.
Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
— Meddelelsen af 27. januar 1998 fra Udvalget til Valgs
Prøvelse og samme udvalgs svar af 17. februar 1998annulleres i det omfang sagsøgeren ikke deri figurerer
blandt de personer, der er valgt til medlemmer af per-
sonaleudvalget.
— Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
Sagsøgeren, der er tjenestemand i kategori B i Europa-Par-
lamentet, har rejst indsigelse mod undladelsen af at med-tage hende blandt de personer, der er valgt til medlemmer
af sagsøgtes personaleudvalg. I den forbindelse henvises
der til, at hun var opstillet på liste nr. 5 ved de valg, derblev afholdt i anden valgomgang i januar 1998, og
opnåede det største antal stemmer, der blev afgivet på
listen. Efter de oplysninger, Udvalget til Valgs Prøvelse har
givet, var som følge af besættelsen af personaleudvalgets
pladser på grundlag af personlige stemmer bl.a. betingel-sen vedrørende udvalgets sammensætning ifølge litra b) i
artikel 17, stk. 5, i Parlamentets valgregulativ, hvorefter et
bestemt antal pladser i udvalget skal beklædes af medlem-
mer med tjenestested i Bruxelles, ikke opfyldt. Derfor blev
den kandidat på liste 5 fra Bruxelles, der ikke var blevetvalgt, men som havde opnået det største antal personlige
stemmer, medlem af udvalget i stedet for sagsøgeren.Sagsøgeren har fremhævet, at som følge af denne fortolk-
ning af artikel 17 i valgregulativet fik liste 5 blandt devalgte alene repræsentanter for Bruxelles, idet heller ikke
den kandidat, der opnåede det højeste antal personlige
stemmer, kom med blandt de valgte. Sagsøgeren gør gæl-
dende, at dette slutresultat er paradoksalt og retligt
meningsløst. Det er klart i strid med den for enhver demo-kratisk afstemning grundlæggende regel om, at de kandi-
dater, der absolut og i rækkefølge har opnået det største
antal stemmer, har vundet og bliver udnævnt.
Sagsøgeren har til støtte for sit krav gjort gældende, at de
anfægtede afgørelser skal annulleres. Hun har herved hen-
vist til
— at der foreligger en overtrædelse af artikel 6, 17 og 18
i valgregulativet
— subsidiært at nævnte valgregulativ udgør en overtræ-
delse af bestemmelserne i bilag II til personalevedtæg-
ten, og
— at der foreligger en tilsidesættelse af det valgretlige
princip, der er fælles for samtlige medlemsstaters rets-
orden, hvorefter den først valgte på den liste, der har
opnået det største antal stemmer, nødvendigvis måanses for valgt.
Sagsøgeren gør navnlig gældende, at en fortolkning af
artikel 17, stk. 5, litra b), som den Udvalget til Valgs Prø-
velse har anlagt, er i strid med kriteriet om en forholds-
mæssig fordeling af udvalgspladser i overensstemmelse
med artikel 17, stk. 1 og stk. 2, i samme regulativ. Hun
gør desuden gældende, at hvis den fortolkning, der er lagttil grund i de anfægtede afgørelser, udgør den eneste
mulige fortolkning af regulativets artikel 17, må denne
bestemmelse og bestemmelsen i artikel 6, stk. 4, være i
strid med bilag II til vedtægten for tjenestemænd. Dette
bilag indeholder intet som helst om en pligt til at sikre enrepræsentation for personalet på et bestemt tjenestested i
tilfælde af valg af fælles personaleudvalg, hvilket efter
sagsøgerens mening må betyde, at en sådan repræsenta-tion, hvis den sikres ved valgregulativet, bør reguleres ved
bestemmelser, der ikke omgør de ønsker, som vælgerne
ved valget har givet udtryk for.
Sag anlagt den 13. marts 1998 af Acerinox SA mod
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
(Sag T-48/98)
(98/C 137/45)
(Processprog: engelsk)
Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
der den 13. marts 1998 anlagt sag mod Kommissionen forDe Europæiske Fællesskaber af Acerinox SA ved Alexan-
dre Vandencasteele og Denis Waelbroeck med valgt
adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Ernest Arendt,
8-10, rue Mathias Hardt.C 137/20 2.5.98 De Europæiske Fællesskabers Tidende DA
Sagsøgeren harnedlagt følgende påstande:
—Kommissionens beslutning af21.januar 1998 isagIV/
35.814 (»Ekstra-legering«) annulleres forsåvidt som
afgørelsen errettet mod sagsøgeren.
—Subsidiært, atdenbøde, sagsøgte erpålagt, nedsættes
væsentligt, og
—Kommissionen tilpligtes atbetale sagens omkostninger .
Søgsmålsgrunde ogvæsentligste argumenter:
Veddenanfægtede beslutning fandt Kommissionen, atsag-
søgeren, som erenoffentlig spansk virksomhed inden for
sektoren forrustfrit stål, sammen med andre virksomhe-
der,som forarbejder disse produkter ,havde overtrådt
EKSF-traktatens artikel 65,stk. 1,idet de,idecember
1993, ifællesskab havde aftalt enændring ogsamordnet
anvendelsen afreferenceværdierne forberegningsformlen
forekstra-legering, enpraksis, som efter Kommissionens
opfattelse havde tilformål ogtilfølge atbegrænse og
fordreje konkurrencen påfællesmarkedet.
Søgsmålsgrundene ogdevæsentligste argumenter svarer
stort settildeisagerne T-45/98 Krupp Thyssen Nirosta
GmbH, T-47/98, Acciai Speciali Terni ogT-49/98 ALZ
NVanførte vedrørende deøvrige virksomheders påståede
karteldannelse (1).
Sagsøgeren gørderudover gældende, athanikke hardelta-
getinogen aftale eller samordnet praksis ihenhold til
EKSF-traktatens artikel 65.Hvis sagsøgte måtte anses at
have deltaget iensådan aftale eller samordnet praksis,
hvilket ikke ertilfældet, kanovertrædelsen højst betragtes
som sporadisk ogforbigående ogharikke envarighed,
som påstået afKommissionen. Endelig erdepålagte bøder
under alleomstændigheder uforholdsmæssige ogudtryk
forforskelsbehandling.
(1)Endnu ikke offentliggjort iTidende.
Saganlagt den16.marts 1998 afALZ NVmod Kommis-
sionen forDeEuropæiske Fællesskaber
(Sag T-49/98)
(98/C 137/46)
(Processprog: nederlandsk)
VedDeEuropæiske Fællesskabers RetiFørste Instans er
derden16.marts 1998 anlagt sagmod Kommissionen for
DeEuropæiske Fællesskaber afALZ NV,Genk (Belgien),
vedadvokat B.vandeWalledeGhelcke, Bruxelles, og
med valgt adresse iLuxembourg hosadvokat M.Loesch,
11,rueGoethe.
Sagsøgeren harnedlagt følgende påstande:
—Kommissionens beslutning K(1998)68 endelig udg. af
21.januar 1998 omenprocedure ihenhold tilEKSF-
traktatens artikel 65(»legeringstillæg«) annulleres, i
detomfang denberører sagsøgeren—subsidiært nedsættes bøden
—sagsøgte tilpligtes atbetale sagens omkostninger .
Søgsmålsgrunde ogvæsentligste argumenter:
Enrække producenter afrustfrit stål harinogen tid
anvendt enfælles prisforhøjelse, derbetegnes som »lege-
ringstillæg«. Denne prisforhøjelse beregnes pågrundlag af
prisen pålegeringsbestanddelene.
Ifølge Kommissionens udtalelser ibeslutningen af
21.januar 1998 erdertaleomenaftale herom mellem
producenterne. Kartellet begrænser angiveligt konkurren-
cenibetydeligt omfang ibetragtning af,atdepågældende
virksomheder varetager 90%afproduktionen afrustfrit
stål. Ifølge Kommissionen erdisse aftaler istrid med
EKSF-traktatens artikel 65.
Sagsøgeren harimod Kommissionens beslutning anført, at
—alleproducenter også uden aftaler ville have truffet
foranstaltninger tilattilpasse priserne tildenøkono-
miske situation
—Kommissionen overvurderer legeringstillæggets indfly-
delse påprisen ogtager ikke hensyn tilsituationen for
depågældende virksomheder hver især
—Kommissionen pålægger deberørte virksomheder sam-
menlignelige bøder uden attage hensyn tildebetyde-
ligeforskelle mellem virksomhedernes størrelse
—Kommissionen hartilsidesat retten tilkontradiktion
Saganlagt den20.marts 1998 afLars BoRasmussen mod
Kommissionen forDeEuropæiske Fællesskaber
(Sag T-50/98)
(98/C 137/47)
(Processprog: fransk)
VedDeEuropæiske Fællesskabers RetiFørste Instans er
derden20.marts 1998 anlagt sagmod Kommissionen for
DeEuropæiske Fællesskaber afLars BoRasmussen, Dal-
heim (Luxembourg), vedadvokat Carlo Revoldini, 180,
route deLongwy ,Luxembourg.
Sagsøgeren harnedlagt følgende påstande:
—Annullation afKommissionens afgørelse omikke at
forfremme sagsøgeren tillønklasse A4som ledifor-
fremmelsesproceduren for1997.2.5.98 C137/21 DeEuropæiske Fællesskabers Tidende DA