16.10.1999 DA C 299/15 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Appel iværksat den 13. august 1999 af Den Franske (Hvad angår pålæggelsen af sagens omkostninger)
Republik til prøvelse af dom afsagt den 3. juni 1999 af De
— Tilsidesættelse af artikel 87, stk. 4, subsidiært stk. 6, i Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje
procesreglementet for Retten i Første Instans. Udvidede Afdeling) i sag T-17/96, Télévision Française
1 SA (TF1) mod Kommissionen for De Europæiske
Fællesskaber, støttet af Den Franske Republik(1) Sag C-107/95 P, Sml. 1977 I, s. 947.
(Sag C-308/99 P)
(1999/C 299/16)
Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. au- se afsagt den 10. august 1999 af Raad van State, Nederlan-
gust 1999 iværksat appel af Den Franske Republik, ved Kareen dene, i sagen 1. J.C.J. Wouters 2. Raad van de Balies van
Rispal-Bellanger og Frédérik Million, som befuldmægtigede, og de Europese Gemeenschap 3. J.W. Savelbergh 4. Anparts-
med valgt adresse i Luxembourg på Frankrigs Ambassade, 8b, selskabet Price Waterhouse Belastingsadviseurs BV mod
boulevard Joseph II, til prøvelse af dom afsagt den 3. juni 1999 Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advokaten
af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje
Udvidede Afdeling) i sag T-17/96, Télévision française 1 SA (Sag C-309/99)(TF1) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
støttet af Den Franske Republik.(1999/C 299/17)
Ved kendelse afsagt den 10. august 1999, indgået til Domsto-Appellanten har nedlagt følgende påstande:lens Justitskontor den 13. august 1999, har Raad van State,
Nederlandene, i sagen 1. J.C.J. Wouters 2. Raad van de Balies
— I konklusionen til den anfægtede dom ophæves punkt 2 van de Europese Gemeenschap 3. J.W. Savelbergh
(i det omfang, det heri anerkendes, at søgsmålet skal 4. Anpartsselskabet Price Waterhouse Belastingsadviseurs BV
antages til realitetsbehandling i henhold til EF-traktatens mod Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advokaten
artikel 90 (efter ændring nu artikel 86 EF) og punkt 6. forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
— De af Kommissionen i første instans nedlagte påstand tages1a. Skal udtrykket sammenslutning af virksomheder i EF-til følge.traktatens artikel 85 (nu artikel 81), stk. 1, fortolkes såle-
des, at der kun er tale om en sådan, hvis og i det omfang ensådan sammenslutning handler i erhvervsmæssig interesse,således at der med henblik på at afgøre, om bestemmelsenAnbringender og væsentligste argumenterfinder anvendelse, skal sondres mellem sammenslutnin-
gens aktiviteter til varetagelse af almene hensyn og andre
aktiviteter, eller er det forhold, at en sammenslutning(Hvad angår realitetsbehandlingen af søgsmålet i henhold tilogså kan handle i erhvervsmæssig interesse, i sig selvartikel 90)tilstrækkeligt til, at den, for så vidt angår dens optræden
som helhed, må betragtes som en sammenslutning afvirksomheder i bestemmelsens forstand? Er det relevant— Retlig fejl og fejl i den retlige kvalifikation af de faktiskemed hensyn til anvendelsen af fællesskabsrettens konkur-omstændigheder: Forudsætningen for at realitetsbehandlerenceregler, at de almindeligt bindende regler, der eret passivitetssøgsmål er, at der består en handlepligt. Derudstedt af det pågældende organ, er udstedt i medfør af enpåhviler imidlertid ikke Kommissionen nogen handlepligtbeføjelse, der er tillagt ved lov, og i egenskab af en særligefter artikel 90, stk. 3, som derimod tillægger Kommissio-lovgivende myndighed?nen en tilsvarende skønsbeføljelse som efter artikel 169 EF
(efter ændring nu artikel 226 EF).1b. Såfremt spørgsmål 1a besvares med, at der kun er tale om
en sammenslutning af virksomheder, hvis og i det omfang
Subsidiært gør den franske regering gældende, at Retten en sådan sammenslutning handler i erhvervsmæssig inte-
ikke var beføjet til at antage, at der forelå en undtagelsessi- resse, er fællesskabsretten da også afgørende for, hvornår
tuation, som dette forstås i Domstolens praksis, uden at der er tale om at varetage almene hensyn og hvornår der
kollidere med det meget begrænsede anvendelsesområde, ikke er det?
som dette begreb har. De i dommen Bundesverband der
Bilanzbuchhalter (
1) omhandlede undtagelsessituationer 1c. Såfremt spørgsmål 1b besvare med, at fællesskabsretten
her spiller en rolle, kan det forhold, at et organ advokatsam- bør efter den franske regerings opfattelse begrænses til de
tilfælde, hvor de statslige foranstaltninger kun »gyldiggør« fundet i medfør af en beføjelse, der er tillagt ved lov til
sikring af, at den advokat, der yder juridisk bistand, handler (fremmer eller bestyrker) en konkurrencebegrænsende ad-
færd som de i artikel 90 nævnte virksomheder har fulgt på uafhængigt og til varetagelse af partsinteresser, udsteder
almindeligt bindende regler vedrørende advokaters indgåel- eget initiativ, for at undgå, at det offentlige indgreb tjener
som »værn« for denne adfærd, som ellers måtte påtales i se af samarbejdsforhold med udøvere af andre erhverv, da
også efter fællesskabsretten betragtes som varetagelse af medfør af artikel 85 og 86 (efter ændring nu artikel 81 og
82). almene hensyn?
C 299/16 DA 16.10.1999 De Europæiske Fællesskabers Tidende
2. Såfremt det på grundlag af svarene på spørgsmål 1 må af, hvordan de pågældende faktisk vil udforme deres
samarbejde, enten skal være i overensstemmelse med konkluderes, at også en regulering som vedtægten skal
betragtes som en vedtagelse inden for en sammenslutning bestemmelserne om etableringsretten eller med bestem-
melserne om fri udveksling af tjenesteydelser? af virksomheder som omhandlet i EF-traktatens artikel 85
(nu artikel 81), stk. 1, må det da antages, at en sådanvedtagelse — for så vidt som den fastsætter almindeligt8. Udgør et forbud mod et integreret samarbejdsforholdbindende regler med hensyn til indgåelse af samarbejdsfor-mellem advokater og revisorer som omhandlet i dethold som de her omhandlede til sikring af, at denforegående en restriktion for etableringsretten eller foradvokat, der yder juridisk bistand, handler uafhængigt ogretten til fri udveksling af tjenesteydelser eller en restriktiontil varetagelse af partsinteresser — har til formål eller tilfor begge rettigheder?følge at begrænse konkurrencen inden for fællesmarkedet
og for så vidt påvirker handelen mellem medlemsstater?
9. Såfremt det følger af besvarelsen af det foregående spørgs- Hvilke relevante kriterier for bedømmelsen af dette spørgs-
mål, at der er tale om én af de to restriktioner eller mål af fællesskabsretten?
om begge restriktioner, er den pågældende restrition da
berettiget, fordi den kun indebærer en »form for salg« iKeck og Mithouard-dommens forstand, og der ikke er tale3. Skal udtrykket virksomhed i EF-traktatens artikel 86 (nuom diskrimination, eller er den berettiget, fordi denartikel 82) fortolkes således, at et organ som advokatsam-opfylder de kriterier herfor, som Domstolen har udviklet ifundet, såfremt det skal betragtes som en sammenslutningandre domme, særlig dommen i Gebhard-sagen?af virksomheder, også skal betragtes som en virksomhed
eller en gruppe af virksomheder som omhandlet i dennævnte bestemmelse, selv om det ikke selv udøver er-hvervsmæssig virksomhed?
4. Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende,
og det må antages, at et organ som advokatsamfundet
indtager en dominerende stilling, misbruger et sådantorgan da sin dominerende stilling, såfremt det pålægger de Sag anlagt den 13. august 1999 af Den Italienske Republik
mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilsluttede advokater en forpligtelse til over for andre at
handle på en måde på markedet for juridiske tjenesteydel-
ser, som hæmmer konkurrencen?(Sag C-310/99)
(1999/C 299/18) 5. Såfremt et organ som advokatsamfundet med henblik på
anvendelsen af Fællesskabets konkurrenceregler i det heleskal betragtes som en sammenslutning af virksomheder,Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. au-skal EF-traktatens artikel 90 (nu artikel 86), stk. 2, dagust 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiskefortolkes således, at et organ som advokatsamfundetFællesskaber af Den Italienske Republik ved professor Umberto— som med hensyn til advokaters samarbejde med udøve-Leanza, som befuldmægtiget, bistået af statens advokat, Oscarre af andre erhverv udsteder almindeligt bindende regler tilFiumara, og med valgt adresse i Luxembourg på Italienssikring af, at den advokat, der yder juridisk bistand, handlerAmbassade, 5, rue Marie-Adelaïde.uafhængigt og til varetagelse af partsinteresser — også er
omfattet deraf?
Den Italienske Republik har nedlagt følgende påstande:
6. Såfremt et organ som advokatsamfundet skal betragtes— Kommissionens beslutning K(1999) 1364 endelig udg. afsom en sammenslutning af virksomheder eller som en11. maj 1999 (
1) annulleres idet det i stævningen angivnevirksomhed eller en gruppe af virksomheder, er EF-omfang.traktatens artikel 3, litra g, artikel 5, stk. 2, og artikel 85
og 86 (nu artikel 3, litra g), og artikel 10, 81 og 82) da til
— Subsidiært annulleres beslutningen, for så vidt som det hinder for, at en medlemsstat bestemmer, at organet (eller
heri er fastsat, at de beløb, der udgør uforenelig støtte, skal et af dets besluttende instanser) kan udstede regler, som
tilbagebetales. bl.a. kan vedrøre advokaters samarbejde med udøvere af
andre erhverv, mens det offentliges tilsyn med regeludste-delsen er begrænset til en kompetence til at ophæve— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtesreglerne, uden at det offentlige kan sætte sine egne regler iat betale sagens omkostninger.stedet for de ophævede regler?
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter7. Finder såvel traktatbestemmelserne om etableringsretten
som om retten til fri udveksling af tjenesteydelser anvendel-se på et forbud mod samarbejde mellem advokater og 1) Kommissionens beslutning er ifølge sagsøgeren behæftet
med magtfordrejning og er ikke begrundet (eller ulogisk revisorer som det her omhandlede, eller skal EF-traktaten
fortolkes således, at et sådant forbud, f.eks. afhængigt begrundet) med hensyn til afgrænsningen af den gruppe af