C 239/20 DA 4.10.2003 Den Europæiske Unions Tidende
Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
— Den anfægtede beslutning om at anmode medlemsstater-
ne om at suspendere markedsføringstilladelser for pro-
dukter, der indeholder benzathine penicillin i medfør af
henvisningsproceduren i artikel 35 i direktiv 2001/82annulleres.
— Subsidiært erklæres den anfægtede beslutning ugyldig.
— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
Sagsøgerne i den foreliggende sag er alle virksomheder, der er
indehavere af en markedsføringstilladelse udstedt af de nationa-
le kompetente myndigheder for et veterinærlægemiddel, der
indeholder det farmakologisk aktive stof benzathine penicillin.
Dette stof er et alment antibiotikum, der anvendes i veterinære
injektionslægemidler til dyr, der anvendes i fødevareproduk-tionen.
Søgsmålet er anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutning
af 22. april 2003 om, hvori det henstilles, at markedsføringstil-
ladelser for veterinærlægemidler, der indeholder stoffet benzat-hine penicillin, suspenderes i medfør af artikel 35 i direktiv
2001/82/EF (
1) (tidligere artikel 20 i direktiv 81/851) inden for
rammerne af en såkaldt »henvisningsprocedure af interesse
for Fællesskabet«, der er indledt af de irske myndigheder.
Sagsøgerne i den foreliggende sag har den 25. januar 2002anlagt et søgsmål med henblik på annullation af den beslut-
ning, der indførte henvisningsprocduren. Søgsmålet, som
stadig verserer for Retten, er registreret under sag nr. T-19/02 (
2).
Sagsøgerne har til støtte for deres påstande gjort følgende
gældende:
— Kommissionen kan ikke forpligte medlemsstaterne til i
medfør af den i artikel 35 i direktiv 2001/82 indeholdte
procedure at suspendere nationale markedsføringstilladel-ser for produkter, der indeholder benzathine penicillin,
da denne bestemmelse ikke giver Kommissionen kompe-
tence til at vedtage beslutninger, som harmoniserernationale markedsføringstilladelser.
— Selv hvis det lægges til grund, at proceduren i artikel 35 i
direktiv 2001/82 skulle kunne føre til, at Kommissionenvedtager en bindende beslutning, ville en sådan procedure
højst finde anvendelse for veterinærlægemidler, der er
godkendt efter proceduren for gensidig anerkendelse.— Proceduren i artikel 35 i direktiv 2001/82 kan kun angå
og have betydning for en national markedsføringstilladel-se, der direkte er genstand for den.
— I den foreliggende sag er der ingen »fællesskabsinteresse«,
der kunne begrunde en forelæggelse.
(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/82/EF af 6.11.2001
om oprettelse af en fællesskabskodeks for veterinærlægemidler
(EFT L 311 af 28.11.2001, s. 1), som konsoliderer og erstatterRådets direktiv 81/851/EØF af 28.9.1981 om indbyrdes tilnær-melse af medlemsstaternes lovgivning om veterinærlægemidler
(EFT L 317 af 6.11.1981, s. 1, med følgende ændringer).
(
2) EFT C 109 af 4.5.2002, s. 51.
Sag anlagt den 4. juli 2003 af Akzo Nobel Chemicals Ltd.
og Akcros Chemicals Ltd. mod Kommissionen for De
Europæiske Fællesskaber
(Sag T-253/03)
(2003/C 239/39)
(Processprog: engelsk)
Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
den 4. juli 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
Europæiske Fællesskaber af Akzo Nobel Chemicals Ltd., Surrey
(Det Forenede Kongerige), og Akcros Chemicals Ltd., Surrey
(Det Forenede Kongerige), ved lawyers C. Swaak og R. Mollica.
Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
— Spørgsmålet om lovligheden af afslaget prøves i medfør
af artikel 230 EF.
— Afslaget annulleres i medfør af artikel 231 EF.
— Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
I februar 2003 gennemførte Kommissionens repræsentanter
en kontrolundersøgelse på grundlag af artikel 14, stk. 3, iforordning nr. 17/62 hos sagsøgerne i Eccles, Manchester. I
løbet af kontrolundersøgelsen efterprøvede, kopierede og
beslaglagde Kommissionen en række dokumenter (
1).
4.10.2003 DA C 239/21 Den Europæiske Unions Tidende
Nogle af disse dokumenter blev genstand for uenighed mellem
sagsøgerne og Kommissionen. Ifølge sagsøgerne udgjordebeslaglæggelsen og behandlingen af disse dokumenter en
tilsidesættelse af det almindelige princip om beskyttelse af
fortrolighedsforholdet mellem advokat og klient, der er aner-
kendt i EU-retten.
I kommissionsbeslutning C(2003)1533 vedrørende et krav på
beskyttelse af fortrolighedsforholdet mellem advokat og klienti forbindelse med en kontrolundersøgelse i henhold til arti-
kel 14, stk. 3, i Rådets forordning nr. 17 i sag nr. COMP/E-1/
38.589 afviste Kommissionen først sagsøgernes anmodning
om tilbagesendelse eller destruktion af alle kopier af de
omtvistede dokumenter og anførte derefter, at den vil lade allede omtvistede dokumenter indgå i Kommissionens sagsakter.
Med det foreliggende søgsmål har sagsøgerne anmodet om, at
beslutningens lovlighed efterprøves og at den annulleres.
Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat
traktaten, almindelige fællesskabsretlige principper samt for-
ordning nr. 17/62, således som den fortolkes af De EuropæiskeFællesskabers retsinstanser.
Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat
princippet om beskyttelse af fortrolighedforholdet mellem
advokat og klient, idet den ikke har overholdt de i retspraksis
fastsatte procedurer for anvendelsen af dette princip, idet den
uberettiget har afvist at beskytte fortrolighedsforholdet mellemadvokat og klient, og idet den har tilsidesat sagsøgernes
grundlæggende rettigheder (herunder privatlivets fred), der
udgør grundlaget for det førnævnte princip.
(1) Sagsøgerne har anlagt et annullationssøgsmål vedrørende Kom-
missionens beslutning C(2003)559/4 for så vidt den er blevet
fortolket således, at den tillader Kommissionens beslaglæggelse,
efterprøvelse og læsning af dokumenterne, der angiveligt erdækket af beskyttelsen af fortrolighedsforholdet mellem advokatog klient, sag T-125/03, EUT C 146 af 21.6.2003, s. 42.
Sag anlagt den 15. juli 2003 af Internet Photonics, Inc.
mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
(Varemærker og Design) (KHIM)
(Sag T-257/03)
(2003/C 239/40)
(Processprog: engelsk)
Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
den 15. juli 2003 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
i det Indre Marked af Internet Photonics, Inc, New Jersey, USA,
ved barrister M. Chapple.Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
— Det fastslås, at varemærket »INTERNET PHOTONICS«
kan registreres som et EF-varemærke, da det opfylder
betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF)
nr. 40/94 (1).
— Afgørelsen truffet den 13. maj 2003 af Andet Appelkam-
mer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked(Varemærker og Design) i sag R 765/2002-2 annulleres.
— Det bestemmes, at varemærkeansøgningen hjemvises
til Harmoniseringskontorets Undersøgelsesafde ling med
henblik på videre undersøgelse af, hvorvidt registrering
kan finde sted i medfør af artikel 7, stk. 1, litra c), iforordning (EF) nr. 40/94 (
1), når henses til, at varemærket
som helhed har særpræg, subsidiært bestemmes, at vare-
mærkeansøgningen hjemvises til et appelkammer til
afgørelse af, hvorvidt mærket kan registreres som EF-
varemærke i medfør af artikel 7, stk. 1, litra c), iforordning (EF) nr. 40/94 (
1) på grundlag af den oprindeli-
ge klage over undersøgerens afgørelse.
— Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked tilpligtes
at betale sagens omkostninger.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
Det omhandlede vare- Ordmærket »INTERNET PHOTO-
mærke: NICS« — ansøgning
nr. 002275600
De omhandlede varer Varer og tjenesteydelser i klasse 9,
eller tjenesteydelser: 37 og 42 (computerprogrammer
og computere mm.)
Den for Appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
anfægtede afgørelse: ring
Appelkammerets afgø- Afvisning af klagen
relse:
Søgsmålsgrunde: — Urigtig anvendelse af arti-
kel 7, stk. 1, litra b), i forord-ning (EF) nr. 40/94 (
1).
— Urigtig anvendelse af arti-
kel 7, stk. 1, litra c), i forord-
ning (EF) nr. 40/94 (1).
(1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
ker (EFT 1994 L 11, s. 1).